РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2023Справа № 910/20973/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Топбілд»

до KaschPro Holding a.s.

про стягнення 12.462,70 євро

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

17.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Топбілд» до KaschPro Holding a.s. про стягнення 12.462,70 євро, з яких 6.364,28 євро основного боргу та 6.098,42 євро пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно дилерського договору № 191120-1 від 19.11.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами дилерського договору № 191120-1 від 19.11.2020 відповідачем було надіслано позивачу підтвердження заявки останнього, у вигляді інвойсу № Z920200229 від 26.11.2020, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов`язання поставити підвіконня на загальну суму 41.769,34 євро. На виконання умов договору позивачем було здійснено повну оплату товару, що підтверджується наданими позивачем платіжним дорученнями від 03.12.2020, від 18.01.2021 та від 07.05.2021. 19.05.2021 позивачем було отримано товар та новий інвойс № 20210387 від 10.05.2021, відповідно до якого відповідачем скориговано суму за поставлений товар, а саме визначено, що загальна вартість товару становить 34.922,60 євро, у зв`язку з чим відповідачем повернуто позивачу 6.816,74 євро різниці. Актом приймання-передачі товару від 27.05.2021 позивачем встановлено, що останнім отримано товар у кількості 572 шт. загальною площею 1236,82 кв. м та виявлено помилки з боку відповідача при підрахунку загальної ціни по кожній позиції товару, що призвело до завищення загальної вартості товару. Позивач вважає, що фактично відповідачем поставлено товар на загальну суму 28.558,32 євро, що на 6.364,28 євро менше ніж зазначено відповідачем у новому інвойсі № 20210387 від 10.05.2021. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до відповідача з претензією від 01.06.2021, в якій містилася вимога про сплату боргу та нарахованої пені. Враховуючи викладене та те, що відповідачем вимоги претензії виконано не було, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 12.462,70 євро, з яких 6.364,28 євро основного боргу та 6.098,42 євро пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/20973/21 від 24.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

14.01.2022 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що адресою місцезнаходження відповідача - KaschPro Holding a.s. є: Чеська Республіка, м. Протівін.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення у Чеській Республіці (місцезнаходження відповідача) регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965), ратифікованою 19.10.2000 (далі - Конвенція).

Враховуючи необхідність вручення документів відповідачу, з метою забезпечення реалізації принципів змагальності та рівності перед законом і судом, суд дійшов висновку про необхідність направити процесуальний документ відповідачу в порядку, передбаченому Конвенцією, зобов`язавши позивача забезпечити нотаріально посвідчений переклад на англійську мову даної ухвали та поданої до суду позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 відкрито провадження у справі № 910/20973/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; зобов`язано позивача протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на чеську мову копію ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 про відкриття провадження у справі № 910/20973/21 та поданої до суду позовної заяви в трьох примірниках; після виконання позивачем п. 3 даної ухвали направити копію ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 про відкриття провадження у справі № 910/20973/21 та поданої до суду позовної заяви чеською мовою для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965); зупинено провадження у справі № 910/20973/21 до усунення обставин, що зумовили його зупинення.

08.02.2022 позивачем подано до суду засвідчений переклад на чеську мову копію ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 про відкриття провадження у справі № 910/20973/21 та поданої до суду позовної заяви в трьох примірниках.

14.02.2022 судом у відповідності до Конвенції складено прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та надіслано його до Міністерства юстиції Чеської Республіки.

24.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який складений не українською мовою, а чеською.

19.09.2022 Міністерством юстиції України до суду надіслано отримані з листом Міністерства юстиції Чеської Республіки документи, складені на території Чеської Республіки в ході виконання доручення Господарського суду міста Києва про вручення KaschPro Holding a.s. судових документів на підставі Конвенції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/20973/21 від 23.09.2022 провадження у справі № 910/20973/21 поновлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/20973/21 від 23.09.2022 зобов`язано позивача протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на українську мову копії відзиву відповідача.

17.10.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи нотаріально засвідченого перекладу на українську мову копії відзиву відповідача.

Зі змісту відзиву наданого відповідачем (з нотаріально засвідченого перекладу на українську мову) вбачається, що останній заперечує проти позову з огляду на те, що викладені факти позивачем спотворено та останнім не згадуються телефонні домовленості, які були досягнуті між сторонами договору. Також у наданому відзиві відповідач зазначає, що товар було отримано далеко не в тій кількості, яку було узгоджено в договорі.

03.11.2022 позивачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи № 910/20973/21 для ознайомлення.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Топбілд» (дилер, позивач) та KaschPro Holding a.s. (компанія, відповідач) було укладено дилерський договір № 191120-1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є визначення прав, обов`язків, відповідальності компанії та дилера в процесі здійснення діяльності з реалізації підвіконь з вологостійкої ДСП з ламінацією (далі - товар), а також просування товару та розширення ринків збуту. Ціль придбання продукції дилером - для оптово-роздрібної торгівлі.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставлено товар не в обсязі, який було передбачено заявкою, у зв`язку з чим позивач звернувся з вимогою стягнути 6.364,28 євро за недопоставлений товар та у зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару позивачем нараховано пеню у розмірі 6.098,42 євро.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно з п. 10.2 договору у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів сторони передають їх на розгляд до господарського суду за місцем реєстрації дилера. Застосовне матеріальне право - право України. Або до господарського суду за місцем реєстрації компанії.

Виходячи з викладеного переданий на розгляд спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва із застосуванням норм права України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 11.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і продовжує діяти до 31 грудня 2021 року включно.

Пунктом 3.2 договору визначено, що постачання продукції здійснюється компанією партіями, відповідно до прайс-листа на кожну партію поставки, що є додатком до цього договору, у строки, погоджені сторонами у відповідній заявці.

Матеріали справи містять заявку позивача від 20.11.2020 на поставку за дилерським договором № 191120-1 від 19.11.2020, згідно якої позивачем замовлено товар загальною чистою вагою 21.276,30 кг, у кількості 732 шт.

У відповідній заявці не вказана загальна вартість товару та відсутня вартість за одиницю товару.

З наявного в матеріалах справи виставленого відповідачем рахунку-фактури № Z920200229 від 26.11.2020 та доданого до нього прайс-листа вбачається, що загальна вартість замовленого позивачем товару становить 41.769,34 євро.

Сторонами заперечень щодо кількості та загальної вартості замовленого позивачем товару на подано.

Згідно з ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 4.4 договору оплата партій товару здійснюється дилером на підставі рахунків компанії шляхом перерахування коштів простим банківським переказом на розрахунковий рахунок компанії, зазначений у пункті 12.1 договору, в порядку 40% передоплати при розміщенні заявки на адресу компанії, 30% у процесі виготовлення (про що компанія інформуватиме дилера) і 30%, що залишилися перед відвантаженням товару, на підставі повідомлення компанії про готовність товару до відвантаження.

На виконання умов п. 4.4 договору позивачем 03.12.2020 перераховано відповідачу 40% передоплати у розмірі 16.708,00 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 2 від 03.12.2020 з призначенням платежу: підвіконня за договором № 191120-1 від 19.11.2020.

В подальшому відповідачем проінформовано позивача про те, що виробництво товару по заявці здійснюється відповідно до погодженого графіка, у зв`язку з чим відповідач просив здійснити черговий платіж у розмірі 30% від суми заявки, а саме 12.530,80 євро, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія листа відповідача без номеру та дати.

18.01.2021 позивачем перераховано відповідачу 30% передоплати у розмірі 12.530,80 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 3 від 18.01.2021 з призначенням платежу: підвіконня за договором № 191120-1 від 19.11.2020.

Відповідно до пакувального листа відповідача від 05.05.2021 загрузки підвіконь на палетах - до фактури № Z920200229 (договір № 191120-1 від 19.11.2020) на 15 палетах запаковано підвіконня загальною кількість 732 шт.

07.05.2021 позивачем перераховано відповідачу 30% оплати за товар перед відвантаженням у розмірі 12.530,54 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 4 від 07.05.2021 з призначенням платежу: підвіконня за договором № 191120-1 від 19.11.2020.

Отже, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 2 від 03.12.2020, № 3 від 18.01.2021 та № 4 від 07.05.2021 вбачається, що позивачем було здійснено 100% оплату за замовлений товар у розмірі 41.769,34 євро.

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що датою поставки за цим договором є дата передачі дилеру на складі компанії, зазначеному в пункті 3.1. даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору за погодженням сторін, компанія здійснює постачання продукції на умовах EXW (Інкотермс 2019) - вибірка продукції дилером здійснюватиметься зі складу Компанії: KaschProHolding a.s., Чехія, вул. Зеленогорська 986, 398 11 Противин. Завантаження товару на наданий дилером транспортний засіб здійснюється силами та за рахунок компанії. Сторонами можуть бути погоджені інші умови постачання продукції специфікаціях.

Матеріали справи не містять доказів погодження сторонами інших умов поставки продукції.

Згідно до п. 3.3 договору компанія одночасно з продукцією направляє наступний пакет документів: товарна накладна; рахунок-фактура; прайс-лист; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) та інші за погодженням з дилером.

З наданої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) вбачається що перевізником - ФОП Олійник Р.Р., 12.05.2021 завантажено товар у кількості 15 палет 573 шт., за адресою: Зеленогорська 986, Противин 398 11, Чеська Республіка.

З доданого до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) рахунку-фактури (Invoice) відповідача № 20210387 від 10.05.2021 вбачається, що останнім виставлено позивачу рахунок на підвіконня з ДСП на підставі договору № 191120-1 на загальну суму 34.922,60 євро, в якому також зазначено, що 6.816,74 євро депозиту підлягає поверненню позивачу.

У доданому до рахунку-фактури № 20210387 списку відповідача від 11.04.2021 зазначено, що кількість товару становить 573 шт, загальна його вартість - 34.922,60 євро.

У доданій до рахунку-фактури № 20210387 накладній відповідача від 11.04.2021 зазначено, що загальна кількість товару становить 573 шт, загальна кількість метрів квадратних - 1234,26 кв. м.

Так, в рахунку-фактури (Invoice) № 20210387 від 10.05.2021 відповідачем зазначено, що позивачем було сплачено депозитні кошти у зальній сумі 41.739,34 грн, а тому вирахувавши з суми оплати суму фактично поставленого товару, відповідачем встановлено суму що підлягає поверненню позивачу в розмірі 6.816,74 євро (41.739,34 грн - 34.922,60 євро = 6.816,74 євро).

Проте, як свідчать матеріали справи, позивачем було перераховано відповідачу суму зазначену у рахунку-фактуру № Z920200229 від 26.11.2020 та яка дублюється у доданому до нього прайс-листі, а саме в розмірі 41.769,34 євро (платіжні доручення № 2 від 03.12.2020, № 3 від 18.01.2021 та № 4 від 07.05.2021).

Тому, встановлена в рахунку-фактурі № 20210387 від 10.05.2021 сума депозиту, що підлягає поверненню дилеру, а саме 6.816,74 євро є невірною, тоді як вірною сумою є 6.846,74 євро (41.769,34 грн - 34.922,60 євро = 6.846,74 євро).

Проте, з наявного в матеріалах справи платіжного доручення № ASW12504/190521 від 19.05.2021 вбачається, що відповідачем перераховано позивачу 6.811,74 євро, призначення платежу: рахунок-фактура № 20210387.

Отже, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідач дійшовши висновку про повернення суми оплаченого позивачем, проте непоставленого відповідачем товару згідно з рахунком-фактурою № 20210387 від 10.05.2021, фактично відповідач повернув кошти не в повному обсязі, а саме не повернуто 35,00 євро (6.846,74 євро - 6.811,74 євро).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) відповідачем вантаж одержано 19.05.2021 (розділ 24 CMR).

Того ж дня позивач звернувся до відповідача з листом від 19.05.2021 в якому повідомлено останнього, що товар отримано у кількості 524 шт., що значно менше ніж було заявлено, а також при візуальному огляді виявлено неналежне пакування та пошкодження вантажу та запропоновано відповідачу направити повноваженого представника на приймання товару по кількості та якості.

20.05.2021 відповідачем повідомлено позивачу, що жоден представник компанії за адресою місцезнаходження дилера не з`явиться та просив прийняти та задокументувати стан замовлення (лист відповідача від 20.05.2021 наявний в матеріалах справи).

Згідно з п. 7.1 договору при прийманні товару дилер перевіряє його відповідність відомостям, зазначеним у товаросупровідних документах (включаючи цей договір) за найменуванням, асортиментом та кількістю поставленого товару умовам цього договору.

Позивачем до позовної заяви подано акт від 27.05.2021 приймання-передачі підвіконь, що надійшли згідно накладної до рахунку-фактури № 20210387 за договором № 191120-1 від 19.01.2020, в якому зазначено, що позивачем прийнято продукцію у кількості 572 шт., 1236,82 кв. м, загальна вартість яких становить 28.558,32 євро.

Даний акт підписаний та скріплений печаткою лише позивача.

Також позивачем до позовної заяви подано претензію від 01.06.2021 на оплату недопоставленого товару та пені, в якій повідомляється відповідача про невідповідність між наданою заявкою та товаром, що надійшов за кількістю, шириною та довжиною; про виявлення неналежної упаковки палет та пошкодження товару; повідомлено про складання акту 27.05.2021 згідно якого фактично поставлено товар на суму 28.558,32 євро, у зв`язку з чим позивач просив протягом 20 днів сплатити кошти за недопоставлений товар в сумі 6.364,28 євро, сплатити пеню за прострочення поставки товару у розмірі 6.098,42 євро та здійснити заміну неякісного товару. Додатком до претензії вказано акт приймання-передачі від 27.05.2021.

Позивач у позовній заяві зазначає, що ним було направлено на адресу відповідача претензію від 01.06.2021, проте відповідач відповіді на неї не надіслав та заборгованість не сплатив.

Дані твердження не відповідають дійсності з огляду на наступне

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що дилер має право пред`явити компанії претензії щодо кількості та асортименту товару не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до п. 10.1 договору суперечки та розбіжності, які можуть виникнути під час виконання цього договору, будуть по можливості вирішуватись шляхом переговорів між сторонами або у претензійному порядку. Строк розгляду претензій - 20 календарних днів від дати отримання.

Виходячи з умов викладених в п. 10.1 договору позивач був зобов`язаний направити на адресу відповідача претензію від 01.06.2021 разом з актом приймання-передачі від 27.05.2021.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 визначено, що відправлення «EMS» - міжнародне реєстроване поштове відправлення з вкладенням документів та/або товарів, що приймається, перевозиться і доставляється найшвидшим способом.

Міжнародне поштове відправлення з оголошеною цінністю - міжнародне реєстроване поштове відправлення з вкладенням паперів, документів або інших предметів, оцінка вартості яких визначається відправником.

Даними правилами також надано визначення реєстрованому поштовому відправленню, а саме, що це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Пунктом 94 згаданих правил встановлено, що відправлення «EMS», адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, у приміщенні адресата.

Таким чином, позивач в якості належних доказів надіслання відповідачу претензії від 01.06.2021 та акту приймання-передачі від 27.05.2021 має подати розрахунковий документ (касовий чек, поштову квитанцію), який підтверджує факт прийняття для пересилання міжнародного реєстрованого поштового відправлення з вкладенням документів.

Разом з цим, позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження направлення відповідачу претензії від 01.06.2021 разом з актом приймання-передачі від 27.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 688 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Позивач не направивши відповідачу претензію разом з актом приймання-передачі від 27.05.2021 тим самим позбавив відповідача скористатись своїм правом та надати свої заперечення (за їх наявності) або навпаки погодження стосовно відомостей вказаних в акті приймання-передачі від 27.05.2021.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи те, що позивачем не надано докази в підтвердження надіслання відповідачу претензії, тим самим не дотримано строк пред`явлення претензії щодо кількості та асортименту товару, в порядку визначеному п. 7.2 договору, тобто не доведено факт повідомлення відповідача про невідповідності в кількості товару, які наведені у акті приймання-передачі від 27.05.2021, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суму недопоставленого відповідачем товару в розмірі 6.364,28 євро.

Проте, оскільки судом було встановлено, що відповідач здійснюючи повернення позивачу коштів за непоставлений товар, мав перерахувати на рахунок позивача 6.846,74 євро, але фактично було перераховано 6.811,74 євро, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 35,00 євро за непоставлений товар (6.846,74 євро - 6.811,74 євро).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.6 договору строк поставки компанією партії товару складає 20 (двадцять) календарних днів з моменту отримання передоплати 30% від розміщеної заявки, якщо інші строки не обумовлені сторонами у специфікаціях.

Сторонами не надано доказів підтвердження обумовлення інших строків ніж встановлені договором.

Як вже було встановлено судом, позивачем на виконання умов п. 4.4 договору 03.12.2020 було перераховано відповідачу 40% передоплати у розмірі 16.708,00 євро.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, згідно наведеної норми та умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання по поставці товару у строк до 23.12.2020 включно.

Датою поставки за цим договором є дата передачі дилеру на складі компанії, зазначеному в пункті 3.1. даного договору угоди (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору за погодженням сторін, компанія здійснює постачання продукції на умовах EXW (Інкотермс 2019) - вибірка продукції дилером здійснюватиметься зі складу Компанії: KaschProHolding a.s., Чехія, вул. Зеленогорська 986, 398 11 Противин.

Судом встановлено, що 12.05.2021 товар було завантажено за адресою: Зеленогорська 986, Противин 398 11, Чеська Республіка, про що свідчить надана позивачем до матеріалів справи міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), а отже відповідно до умов договору датою поставки товару є саме 12.05.2021.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 8.2 договору у разі порушення строку постачання, погодженого сторонами партії товару, за умови належного виконання дилером обов`язку щодо попередньої оплати вартості замовленого товару відповідно до пункту 4.4 цього договору, компанія на першу вимогу дилера сплачує останньому пеню в розмірі 0,1% (одна десята відсотка) від вартості не поставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України та умов договору пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Отже, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення поставки, а день фактичної поставки не включається до періоду часу, за який може здійснюватися нарахування.

Таким чином, періодом прострочення поставки товару за договором є 24.12.2020 по 11.05.2021 та становить 139 днів.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання за договором щодо строку поставки товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду становить 5.806,03 євро (41.769,34 євро х 0,1% = 41,77 євро х 139 днів = 5.806,03 євро).

В іншій частині стягнення пені в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення поставки товару, а саме вказано дату поставки товару 18.05.2021, тоді як судом встановлено, що поставку здійснено 12.05.2021.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Топбілд» підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Cтягнути KaschPro Holding a.s. (39811, Ceska Republika, Protivin, Zelenohorska 986, ID 03154246, VAТ ID: CZ03154246) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топбілд» (02094, м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 6, ) 35 (тридцять п`ять) євро 00 центів боргу, що еквівалентно 1.081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн 69 коп., 5.806 (п`ять тисяч вісімсот шість) євро 03 центи пені, що еквівалентно 179.438 (сто сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) грн 26 коп. та 2.707 (дві тисячі сімсот сім) грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова