РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/864/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., секретар судового засідання Ткачова А. Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: В.о. керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури, вул. Замкова, 9А, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, в інтересах держави, в особі позивача 1: Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, в особі позивача 2: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000; до відповідача 1: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Новгород-Сіверське лісове господарство», вул. Губернська, 15а, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, до відповідача 2: Приватного підприємства Новгород-Сіверські аграрні інвестиції, вул. Вокзальна, 15, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, предмет спору: про визнання недійсним договору представники сторін: позивача 1: не прибув, позивача 2: не прибув, відповідача 1: Заєць С.М., Білецький Є.В., відповідача 2: Марус І.Є., прокурор: Хряпа А.М. посвідч. № 073899 від 01.03.2023. В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Виконуючий обов`язки керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі позивач 1), Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі позивач 2) до Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» (далі відповідач 1), Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» (далі відповідач 2) у якому просив визнати недійсним договір про обробіток землі від 27.01.2021 № 43, який укладено між відповідачами.

Позов обґрунтовано тим, що спірний договір укладений із порушенням вимог законодавства, оскільки він приховує договір оренди землі, що свідчить про його удаваність та є підставою для визнання недійсним у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 у справі № 927/864/21 (суддя Романенко А.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 зазначене рішення суду скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю. Свій висновок апеляційний суд мотивував тим, що спірний договір за своєю правовою природою є договором оренди землі, а не договором про спільну діяльність, оскільки увесь цикл вирощування сільськогосподарських культур здійснюється відповідачем-2 одноособово, а відповідач-1 лише надає земельні ділянки, а участі у їх обробці та реалізації продукції не бере. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки його було вчинено з метою приховати договір оренди земельної ділянки, що свідчить про його удаваність.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційні скарги Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» та Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 у справі № 927/864/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи зазначені вище судові рішення суд касаційної інстанції зазначив про те, що виходячи із норм ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України вирішуючи спір про визнання недійсним договору суд мав дослідити, чи були дотримані вимоги, встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 вказаного Кодексу в момент вчинення, а не досліджувати питання фактичного виконання правочину. Суд апеляційної інстанції також припустився наведених порушень норм права, обґрунтовуючи свою постанову тим, хто із відповідачів і в якій мірі виконував умови договору. Крім того судом апеляційної інстанції в оскарженій постанові зазначено, що спірний договір будь-яких спільних дій щодо обробітку земельної ділянки сторонами не передбачає, а здійснення дій щодо повного циклу вирощування сільськогосподарських культур фактично покладено в цілому лише на відповідача-2. Однак такі висновки суду апеляційної інстанції суперечать іншим, встановленим ним обставинам справи про те, що: за умовами пунктів 1.2. та 2.1., 2.2., 2.5., 2.6. договору, сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», з урахуванням можливостей ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції»; сторони вправі рівною мірою брати участь у керуванні справами для досягнення спільних цілей; сторони беруть на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції на земельних ділянках, які обумовлені договором.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022 справу №927/864/21 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 06.12.2022 справу прийнято до розгляду, за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.12.2022, 10:00. Запропоновано відповідачам 1 та 2, протягом 15 календарних днів з дня вручення ухвали, надати суду відзив на позов. Прокурору, позивачам 1 та 2, протягом 7 календарних днів з дня отримання відзиву, надати суду відповідь на відзив з викладенням своїх пояснень щодо наведених відповідачами позицій, разом із доказами на підтвердження обставин в їх обґрунтування. Відповідачам 1 та 2 протягом 7 календарних днів з дня отримання відповідей на відзиви, надати суду заперечення (в разі наявності) на них, з викладенням своєї позиції; копії заперечень надіслати учасникам справи (з доданими документами), докази направлень подати до суду разом із запереченнями на відповіді на відзиви.

19.12.2022, у встановлений судом строк, на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву від 16.12.2022, у якому ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» наголошує, що в процесі укладення та реалізації договору про спільний обробіток земельних ділянок порушень немає, відповідачі діяли із дотриманням діючого законодавства, інтересів відповідача 2, як суб`єкта приватного права та відповідача 1, як суб`єкта державної форми власності без порушення суспільних або державних інтересів (за результатами спільної діяльності відбулись необхідні роботи на землях с/г призначення та фінансові надходження держави в особі відповідача 1 були вищі в декілька разів, в порівнянні, якби це були відносини оренди). Відповідачі діяли в межах своїх статутних повноважень та без порушення обмежень, передбачених їх установчими документами; діяли без жодного примусу у відповідності до статутних цілей діяльності обох сторін, задля досягнення економічної вигоди, результатом чого стало підписання Акту про фіксацію результатів спільного обробітку від 12.11.2021, за яким відбувся розподіл як спільно здобутого/вирощеного майна/зернових культур, так і фінансових результатів. Відповідач 2 вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на доведенні порушення відповідачами норм статті 203 Цивільного кодексу України, як це передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України. Щодо удаваності правочину відповідач 2 заперечив, зазначивши, що у позовній заяві наведено істотні умови договору оренду землі і порівнює їх з умовами, викладеними в Договорі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Істотні умову щодо об`єкту/предмету оренди за договором оренди землі в Договорі відсутні. Договір припинив свою дію після виконання сторонами своїх обов`язків, тобто діяв з 27.01.2021 до 17.11.2021.

Як зазначає у відзиві відповідач-2, Договір та Угода до нього не містять ознак договору оренди, а вказують на спільну діяльність: в п. 1.2., 2.1., 2.2, 2.5, 2.6 визначені зобов`язання діяти спільно і брати спільну участь в обробітку, за результатами якого відповідач 1 мав грошові зобов`язання перед відповідачем 2, а відповідач 2 в свою чергу мав грошові зобов`язання перед відповідачем 1. У Листі встановлюється деталізований порядок, обсяг, характер спільних дій сторін, згідно з яким дії відповідача 1 підтверджується в суді через надання ряду договорів та первинної документації, а відповідач 2 здійснював визначені в листі спільні - дії за рахунок власних сил і засобів, про що також надав суду первинну документацію. Акт зафіксував завершення спільних дій кожної сторони та понесені відповідною стороною витрати, встановив фактично набутий/вирощений товар окремо відповідачем 1 та відповідачем 2 в процесі спільних дій, визначив грошові зобов`язання кожної сторони одна перед одною (а не лише відповідача 2 перед відповідачем 1 та кінцевий порядок розрахунків. Фінансові показники, з яких виходили сторони підписуючи Акт деталізовано описані у Висновку експерта. На думку відповідача 2, Договір не містить а ні юридично, а ні фактично ознак договору оренди, земля не передавалась відповідачем 1 в користування відповідачу 2, відповідач 1 брав участь в Договорі, а не лише отримав грошову вигоду. Відповідач 2 зазначає, що, позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано, це є підставою для залишення позову без розгляду, виходячи з вимог ГПК України та їх офіційного тлумачення Конституційним Судом України, органи прокуратури можуть представляти лише ті органи місцевого самоврядування, які наділені повноваженнями органів виконавчої влади. Відсутні повноваження прокурора на представництво, а тому просить залишити позовну заяву без розгляду або відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У додаток до відзиву на позовну заяву додає витяг з Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000066 від 07.07.2022 № 353/53,7/22-24.

У підготовчому засіданні 23.12.2022 суд постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 26.01.2023 до 10:00.

29.12.2022 на адресу суду від Новгород-Сіверської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив №244/вих.22 від 26.12.2022. У відповіді на відзив прокурор у підтвердження заперечень відповідача 2 щодо відсутності у прокурора підстав на представництво інтересів держави в суді в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області зазначив, що факт незвернення до суду органу місцевого самоврядування з позовом свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, а невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку, після того, як йому стало відомо має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Прокурором дотримано вимоги ст.23 ЗУ «Про прокуратуру». Як зазначає прокурор, у даній справі наявні підстави для представництва інтересів держави в суді. Прокурором у відповіді на відзив підтримано вимоги щодо удаваності договору про обробіток землі № 43, що за своєю природою є договором оренди та відсутності повноважень у постійного користувача на розпорядження земельною ділянкою. Крім зазначеного, прокурор зауважив, що відповідачем 2 не надіслано іншим учасникам справи доказів, доданих до відзиву на позовну заяву, зокрема, висновку експерта. До матеріалів справи не додано повного тексту Висновку експерта, лише витяг з нього.

06.01.2023 на адресу суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач-2 зазначив, що ним були надані учасникам судового процесу копії вказаного висновку ще в процесі подачі клопотання від 17.10.2022 до суду касаційної інстанції, на стадії касаційного розгляду справи. Висновок експерта вже міститься в матеріалах справи, а відповідно до п. 9 ст. 80 ГПК України суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) і копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Саме тому відповідач 2 повторно не направляв копію висновку експерта № 289 від 03.10.2022 до суду та іншим учасникам справи. Враховуючи, що справа повторно розглядається в суді першої інстанції, докази, вже надані до суду та ті, що наявні в матеріалах справи, не потребують повторного направлення до суду. Проте, щоб уникнути неоднозначного застосування норм процесуального права щодо ненадання копії висновку експерта № 289 від 03.10.2022, відповідач2 повторно направив вказаний висновок до суду та сторонам у справі. Зауваження про неможливість здійснити порівняння висновку експерта від 07.07.2022. № 535-537/22-24, через відсутність його повного тексту, з висновком експерта № 289 від 03.10.2022 позбавлене юридичного значення, адже це експертизи, при проведенні яких ставились на дослідження різні питання. Проте, оскільки у висновку експерта від 07.07.2022 № 535-537/22-24 для дослідження бралися офіційні відомості щодо нормативного грошової оцінки земельних ділянок, що фігурують в Договорі № 43 від 27.01.2021, то саме ця інформація, яка і виокремлена у витяг з висновку експерта, і використовувалась відповідачем 2 у відзиві для гіпотетичного розрахунку вартості оренди. Дослідження повного тексту висновку експерта від 07.07.2022 № 535-537/22-24 жодним чином не вплине на інформацію щодо НГО земельних ділянок, тому відповідач 2 і не здійснював перевантаження матеріалів справи, які будуть досліджуватись судом, повним текстом висновку експерта від 07.07.2022 № 535-537/22-24. Експертиза була ініційована саме стороною обвинувачення у кримінальному провадженні 0000066. У додаток до заперечення відповідачем-2 додано копію Висновку експерта № 289 за результатами проведення судово-економічної експертизи, складеного 03.10.2022.

13.01.2023 на адресу суду від Новгород-Сіверської окружної прокуратури надійшли пояснення у справі, у яких прокурор зазначає, що у відповідності до ст.80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, повинні подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів, що подаються до суду заздалегідь надсилається або надаються особою, яка їх подає іншим учасникам справи. Прокурор зазначає, що подане на етапі касаційного розгляду клопотання відповідача про долучення доказу Верховним Судом залишено без розгляду постановою від 09.11.2022, як наслідок даний доказ до справи не долучався. Не долучення Висновку експерта до відзиву на позов позбавляє можливості оцінити його зміст та надати йому правову оцінку сторонами у справі та судом при вирішенні питання про долучення доказу до справи. Долучення Висновку експерта здійснено з порушенням процесуальних строків, оскільки даний доказ разом із відзивом на позовну заяву подано не було, а клопотання про поновлення строку до суду не подавалося.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги 26.01.2023, яка тривала з 07:47 до 12:09, розгляд справи у підготовчому засіданні, призначений на 26.01.23 о 10 год. 00 хв., не відбувся та ухвалою від 26.01.2023 був призначений на 09.02.2023 о 10 год. 00хв.

У підготовчому засіданні 09.02.2023 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.03.2023,11:00.

У судому засіданні 01.03.2023 за наслідками розгляду справи по суті, суд постановив, із занесенням до протоколу судового засідання від 01.03.2023, про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів, оголосивши перерву до 23.03.2023, 10:00.

У зв`язку з відрядженням судді, розгляд справи №927/864/21, призначений на 23.03.2023 року, не відбувся, судове засідання призначене на 28.03.2023 об 11:00.

Ухвалою суду від 28.03.2023 замінено у справі відповідача 1 - Державне підприємство «Новгород-Сіверське лісове господарство» правонаступником - Державним спеціалізованим господарством «Ліси України» (, вул. Шота Руставелі,9 А, м. Київ, 01601) в особі Філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» (код ЄДОПОУ 44911992, вул. Губернська,15А, м. Новгород-Сіверський, 16000).

У судове засідання 28.03.2023 прибули представники відповідача 1 та відповідача 2, прокурор. Позивачі, повідомлені належним чином про дату та час судового засідання, не прибули.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

За статутом Державне підприємство "Новгород-Сіверське лісове господарство" (надалі - Підприємство), затвердженим наказом Держагентства лісових ресурсів України 12.04.2017 №121 (пункти 1.1., 1.3., 3.1., 3.2.17.), засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 №133 «Про організаційну структуру управління лісовим господарством України», належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (надалі - орган управління майном) і координується Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (надалі - управлінням). Підприємство здійснює свою діяльність на комерційній основі відповідно до чинного законодавства України та Статуту, зокрема, з метою одержання прибутку від комерційної діяльності. Одним з основних напрямків діяльності Підприємства є ведення сільського господарства, в тому числі вирощування, заготівля, зберігання і переробка сільськогосподарської продукції та її реалізація.

Підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України (пункти 4.6., 5.2., 5.6. Статуту).

Відповідно до рішення Новгород-Сіверської районної ради народних депутатів від 08.09.1999 (7-ї сесії 23-го скликання) Придеснянській науково-дослідній станції по боротьбі з ерозією ґрунту надано в постійне користування для сільськогосподарського використання 449га землі, розташованої на території Новгород-Сіверської міської ради, про що 15.09.1999 видано державний акт на право постійного користування землею, серії ІІ-ЧН №001682, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №59.

За наказом Державного комітету лісового господарства України від 28.07.2003 №145 «Про вдосконалення організаційно-господарської структури Українського науково-дослідного інституту лісового господарства і меліорації» вирішено забезпечити безперешкодну передачу основних засобів, земельних ділянок, майна пов`язаних з веденням підсобного сільського господарства Придеснянської науково-дослідної станції по боротьбі з ерозією ґрунтів до складу Новгород-Сіверського держлісгоспу ДЛГО «Чернігівліс».

Відповідно до наказу Науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.В. Висоцького від 31.07.2003 №70 «Про вдосконалення організаційно-господарської структури УкрНДІЛГА», прийнятого на виконання наказу Держкомлісгосп України від 28.07.2003 №145, вирішено до 15.08.2003 провести безкоштовну передачу основних засобів, земельних ділянок, пов`язаних з веденням підсобного сільського господарства, Придеснянської НДСБЕГ до складу Новгород-Сіверського ДЛГ ДЛГО «Чернігівліс».

За актом прийому-передачі основних засобів, земельних ділянок та майна від 15.08.2003 б/н, складеного на підставі перелічених наказів, у період з 01.08.2003 по 15.08.2003 проведено прийом-передачу від Придеснянської НДСБЕГ до Новгород-Сіверського держлісгоспу земельних ділянок, загальною площею 311га, в тому числі: ріллі 292га, багаторічних насаджень 19га, що пов`язано із веденням підсобного сільського господарства.

Відповідно до рішення Новгород-Сіверської міської ради (11-ї сесії 4-го скликання) від 05.11.2003 «Про вилучення земельних ділянок, надання земельних ділянок у користування» вилучено в Придеснянської дослідної станції по боротьбі з ерозією ґрунтів земельні ділянки, в постійному користуванні, площею 320,4га; водночас, вирішено надати вилучені земельні ділянки Новгород-Сіверському держлісгоспу.

За доводами прокурора, у подальшому, частина з перелічених земельних ділянок, а саме: земельні ділянки за кадастровими номерами :05:000:0001, площею 3,7831га, :05:000:0002, площею 19,2462га та :05:000:0004, площею 104,7242га, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.06.2019 №25-4134/14-19-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», передані з державної до комунальної власності Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (позивача 1), про що складено відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність (з додатком). Наведене узгоджується з відомостями внесеними до Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (залучені прокурором до матеріалів справи). Інша частина земельних ділянок, що перебуває в відповідача 1 на праві постійного користування, знаходиться в державній власності.

Наведені обставини учасниками спору не заперечуються.

27.01.2021 між ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» - Сторона-1 та ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» - Сторона-2, з метою співпраці та залучення додаткових джерел фінансування лісогосподарського виробництва, охорони лісів від пожеж та шкідників, створення захисних лісових насаджень, укладено договір про обробіток землі №43 (далі за текстом Договір).

За умовами пункту 1.2. Договору сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», з урахуванням можливостей ДП «Новгород-Сіверський лісгосп».

За змістом пункту 2.1. Договору, Сторони взяли на себе зобов`язання проводити обробіток землі на земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:000:0680, площею 78,3964га; :05:000:0001, площею 3,7831га; :05:000:0002, площею 19,2462га; :05:000:0004, площею 104,7242га, та земельних ділянок площею 24га та 16га в межах Новгород-Сіверської міської ради.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Сторони вправі рівною мірою брати участь у керуванні справами для досягнення спільних цілей.

За змістом п. 2.3 Договору Сторона-1 нараховує та сплачує податок на землю.

У відповідності до п. 2.4 Договору торона-2 здійснює охорону посівів сільськогосподарських культур від пожеж, пошкодження тваринами та інше.

Згідно з п.2.5 Договору Сторони беруть на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного циклу сільськогосподарського циклу вирощування продукції на земельних ділянках, які обумовлені договором.

Пунктом 2.6 Договору Сторони передбачили. Що після закінчення збирання врожаю 2021 року Сторона-2 не має права проводити будь-які сільськогосподарські заходи на даних земельних ділянках.

Розділом 3 Договору сторони встановили наступний порядок розрахунків - ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізація вирощеної продукції на земельних ділянках за умовами Договору здійснюється виключно ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», що, в свою чергу, в грудні 2021 року сплачує ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках, у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119599,20грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10399,83грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52908,27грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287889,34грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 16га становить 38504грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 24га становить 57756грн.

Додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до Договору сторони домовились деталізувати умови договору № 43 про обробіток землі від 27.01.2021 з урахуванням листа №198 від 24.02.2021 та фактично здійснених дій по спільному обробітку землі та внести зміни в Договір, зокрема, переглянули редакцію п.3.1., та погодили: ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізацію вирощеної продукції здійснює Сторона, котра здійснювала посівну діяльність на тій чи іншій земельній ділянці, з наступною сплатою винагороди іншій стороні за спільний обробіток.

Сторона-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», відповідно до реквізитів зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119599,20грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10399,83грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52908,27грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287889,34грн.

Сторона-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські інвестиції», винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», за земельною ділянкою розміром 24га становить 19728грн;

- розмір винагороди Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», за земельною ділянкою розміром 16га становить 12800грн.

Сторони у п.7.1. Договору погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного їх виконання.

У подальшому, сторонами переглянуто п.7.1, додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до Договору, сторони погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2021, а в частині виконання грошових зобов`язань - до їх повного виконання.

Листом від 24.02.2021 №198, відповідач 1 узгоджував з відповідачем 2 розподіл передпосівних робіт, а також види сільськогосподарських культур у посівній компанії 2021 року; подальший алгоритм дій, що мав забезпечити найбільш ефективний економічний спосіб використання наявних ресурсів.

Договором про виконання робіт та надання послуг по видаленню самосійних дерев та кущів з земельної ділянки №195 від 19.04.2021, укладеним між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» та ПП «НАФ», за завданням відповідача 1 на земельній ділянці площею 82 га (що за поясненнями свідка - директора ПП «НАФ», за даними публічної кадастрової карти була ідентифікована ним як земельна ділянка під кадастровим номером :05:000:0680, що знаходилась в напрямку руху з міста Новгород-Сіверського до пгт. Семенівка, між селами Форостовичі - Печенюги, праворуч, поряд з трасою, відразу за ЖД переїздом, у напрямку руху поїзда Шостка - Семенівка) були проведені передпосівні роботи по розчищенню указаної земельної ділянки, загальною вартістю 205 000грн, про що між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» та ПП «НАФ» 24.05.2021 складено двосторонній акт прийняття послуг за договором №195 від 19.04.2021.

Відповідно до положень договору про надання послуг б/н від 18.06.2021, укладеного між ТОВ «Мрія» та ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство», останній виступав замовником послуг по дискуванню земельних ділянок площею 75 га та послуг по посіву гречки на земельних ділянках площею 28 га, загальною вартістю 61 600,52грн, про що між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» та ТОВ «Мрія» підписано двосторонні акти здачі-прийняття робіт (послуг) №1 від 23.06.2021, №2 від 24.06.2021.

ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» за платіжними дорученнями №2306 від 22.06.2021 та №2505 від 30.06.2021 закупало добрива та посівний матеріал, що також свідчить про його безпосередню участь в обробітку земельних ділянок, що не вибували з його користування.

12.11.2021 по досягненню поставленої мети (завершення посівної компанії 2021 року), Сторонами підписано акт про фіксацію результатів спільного обробітку землі за Договором №43 від 27.01.2021, в якому визначено кінцеві результати дій кожної із сторін, понесені ними витрати та умови розрахунку, що ґрунтується на даних бухгалтерської звітності (доданої до цього акту).

Виходячи зі змісту акту від 12.11.2021 до Договору №43 від 27.01.2021, на виконання умов Договору відповідачем-2 проведено наступні роботи:

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0004, площею 104,7242га: дискування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; внесення ЗЗР; завантаження м/д у розкидач, підвезення м/д; внесення мін. добрив до 2ц/га; посів кукурудзи, соняшника з м/д; завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення мін. добрив до розкидача; підвезення насіння, мін. добрив на посів; підвезення ЗЗР м/д для обприскування; обслуговування розкидачів м/д, сівалки, обприскувачів (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельним ділянкам за кадастровими номерами :05:000:0001 (площею 3,7831га) та :05:000:0002 (площею 19,2462га): дискування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; внесення ЗЗР; завантаження м/д в розкидач, підвезення м/д до розкидача; внесення мін. добрив до 2ц/га; посів кукурудзи, соняшнику з м/д; завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення мін. добрив до розкидача; підвезення насіння, мін. добрив на посів; обслуговування розкидачів, сівалки, обприскувачів м/д (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0680 (площею 78,3964га): завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення насіння, мін. добрив на посів; підвезення ЗЗР м/д для обприскування; збирання гречки; дискування; коткування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; перевезення вантажу (3 клас) 15-30км ЗВ; перевезення зернових із візка; внесення ЗЗР; посів зернових і бобових з внесенням м/д (11.2 м); обслуговування сівалки, обприскувачів (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельним ділянкам (без присвоєного кадастрового номеру, площами 24га та 16га): дискування та збирання врожаю.

Відповідачем 1, в свою чергу, виконано наступні види робіт:

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0680 (площею 78,3964га): передпосівні роботи (розчищення та дискування);

- по земельним ділянкам (без присвоєного кадастрового номеру, площами 24га та 16га): посів гречихи.

За актом б/н від 12.11.2021 до Договору №43 від 27.01.2021, витрати ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», понесені в ході виконання робіт по обробітку перерахованих земельних ділянок - 1949374,58грн; витрати ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» -365600,52грн.

З урахуванням усіх витрат сторін, відображених у цьому акті, та зібраного врожаю, сторони домовились про те, що весь об`єм гречки з полів б/н - 24га (12НСк) та б/н - 16га (13НСк) належить ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство». Також, до виплати на користь ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» зі сторони ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» належить сума в розмірі 439 649,84грн, що ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» здійснює в строк до 30.11.2021.

Весь об`єм сільськогосподарських культур, зібраних з полів 15НСш :05:000:0680), 8НСк :05:000:0001; :05:000:0002), 9НСк :05:000:0004) належить ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції».

Сторони погодили, що після проведення розрахунків, Договір №43 про обробіток землі від 27.01.2021 вважається виконаним у повному розмірі.

16.11.2021 ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» перерахувало на рахунок ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» кошти в сумі 439649,84грн платіжним дорученням №488080 від 16.11.2021 (підстава платежу: за договором №43 про обробіток землі від 27.01.2021).

17.11.2021 сторони підписавши угоду б/н до Договору №43 від 27.01.2021, домовились, що в зв`язку з підведенням підсумків за результатами спільної діяльності за цим Договором, фактичним виконанням усіх спільних зобов`язань, у тому числі і остаточного розрахунку, вважають Договір виконаним у повному обсязі та достроково припиненим з 17.11.2021.

Договір №43 від 27.01.2021 про обробіток землі виконано сторонами в повному обсязі, він припинив свою дію.

Обґрунтовуючи позов, прокурор посилається, що укладений відповідачами договір не містить ознак договору про спільну діяльність, а містить ознаки договору оренди, а відтак, є удаваним, що є підставою для визнання його недійсним. ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» фактично передало в користування (оренду) ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» земельні ділянки, які перебувають у підприємства на праві постійного користування з перевищенням своїх повноважень та в порушення вимог законодавства.

В.о. керівник Новгород-Сіверської прокуратури звернувся з листами №1968вих71 та №1969вих71 від 10.08.2021 до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради щодо наявності підстав для вжиття заходів реагування за фактом виявленого порушення, а саме: розпорядження землями державної та комунальної власності неповноважною особою, та про подачу відповідного позову до суду. Попередньо прокурор звертався до указаних органів листами від 01.07.2021 №1554вих21 та від 02.07.2021 №1562вих21, та з`ясував, що в ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради відсутній намір звертатися до суду з відповідним позовом на захист інтересів держави за фактом реагування на виявлене порушення, про що зазначено у листах від 08.07.2021 №03-42/2039 та від 19.07.2021 №10-25-0.1-502/90-21.

Оскільки заходів реагування позивачем не вжито, належного захисту інтересів держави не здійснено, реалізуючи конституційну функцію, в.о. керівника Новгород-Сіверської прокуратури звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Новгород-Сіверської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

З матеріалів справи вбачається, що в порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру, в.о. керівником Новгород-Сіверської прокуратури на адреси ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради було надіслано листи №1968вих71 та №1969вих71 від 10.08.2021 щодо наявності підстав для вжиття заходів реагування за фактом виявленого порушення, а саме: розпорядження землями державної та комунальної власності неповноважною особою, та про подачу відповідного позову до суду. Попередньо прокурор звертався до указаних органів листами від 01.07.2021 №1554вих21 та від 02.07.2021 №1562вих21, та з`ясував, що в ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради відсутній намір звертатися до суду з відповідним позовом на захист інтересів держави за фактом реагування на виявлене порушення (листи від 08.07.2021 №03-42/2039 та від 19.07.2021 №10-25-0.1-502/90-21).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради як органів, що реалізують права власника щодо розпорядження ввіреним їм майном.

Вказане спростовує доводи відповідача-2 що звернення прокурора з позовом до суду в інтересах Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області є порушенням норм чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, прокурором вимоги ст. 23 Закону України Про прокуратуру виконано у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України ).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до ст.12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст. 179 Господарського кодексу України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 Цивільного кодексу України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У розумінні приписів наведеної норми, ціна є однією із найважливіших умов відплатного договору. Сторони мають право встановлювати ціну в договорі на власний розсуд.

В силу ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому судом засвідчується, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину відповідно до котрої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися лише при: - розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; - розірванні договору в судовому порядку; - відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; - припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; - недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 вказаного Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною першою статті 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваний правочин це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Тобто, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин.

Таким чином, правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховання іншого правочину, суд на підставі положень ст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

У такій ситуації йдеться про два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (постанова Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/408/17).

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

За умовами пункту 1.2. Договору сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», з урахуванням можливостей ДП «Новгород-Сіверський лісгосп».

За змістом пункту 2.1. Договору, Сторони взяли на себе зобов`язання проводити обробіток землі на земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:000:0680, площею 78,3964га; :05:000:0001, площею 3,7831га; :05:000:0002, площею 19,2462га; :05:000:0004, площею 104,7242га, та земельних ділянок площею 24га та 16га в межах Новгород-Сіверської міської ради.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Сторони вправі рівною мірою брати участь у керуванні справами для досягнення спільних цілей.

За змістом п. 2.3 Договору Сторона-1 нараховує та сплачує податок на землю.

У відповідності до п. 2.4 Договору Сторона-2 здійснює охорону посівів сільськогосподарських культур від пожеж, пошкодження тваринами та інше.

Згідно з п.2.5 Договору Сторони беруть на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного циклу сільськогосподарського циклу вирощування продукції на земельних ділянках, які обумовлені договором.

Пунктом 2.6 Договору Сторони передбачили, що після закінчення збирання врожаю 2021 року Сторона-2 не має права проводити будь-які сільськогосподарські заходи на даних земельних ділянках.

Розділом 3 Договору сторони встановили наступний порядок розрахунків - ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізація вирощеної продукції на земельних ділянках за умовами Договору здійснюється виключно ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», що, в свою чергу, в грудні 2021 року сплачує ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках, у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119599,20грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10399,83грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52908,27грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287889,34грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 16га становить 38504грн;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 24га становить 57756грн.

Додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до Договору сторони домовились деталізувати умови договору № 43 про обробіток землі від 27.01.2021 з урахуванням листа №198 від 24.02.2021 та фактично здійснених дій по спільному обробітку землі та внести зміни в Договір, зокрема, переглянули редакцію п.3.1., та погодили: ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізацію вирощеної продукції здійснює Сторона, котра здійснювала посівну діяльність на тій чи іншій земельній ділянці, з наступною сплатою винагороди іншій стороні за спільний обробіток.

Сторона-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», відповідно до реквізитів зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119599,20грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10399,83грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52908,27грн;

- розмір винагороди Стороні-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287889,34грн.

Сторона-1 - ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські інвестиції», винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», за земельною ділянкою розміром 24га становить 19728грн;

- розмір винагороди Стороні-2 - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», за земельною ділянкою розміром 16га становить 12800грн.

Сторони у п.7.1. Договору погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного їх виконання.

У подальшому, сторони переглянули п.7.1 Договору, та додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до Договору погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2021, а в частині виконання грошових зобов`язань - до їх повного виконання.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними укладеного між відповідачами договору про обробіток землі №43 від 27.01.2021 у зв`язку з наявністю у сторін договору наміру приховати вчинення договору оренди земельної ділянки.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У статті 1130 Цивільного кодексу України визначено поняття договору про спільну діяльність. За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до положень статті 1131 Цивільного кодексу України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови, визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Отже, зі змісту зазначеного вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Відповідно до статті 22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Положеннями частин 1, 8 статті 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Таким чином, договір оренди землі укладається саме на платній основі і для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей.

Правовими наслідками укладення договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) використання майна (земельної ділянки).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №913/420/19.

Як встановлено судом, 27.01.2021 ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» та ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» укладено договір про обробіток землі №43 з метою співпраці, залучення додаткових джерел фінансування лісогосподарського виробництва, охорони лісів від пожеж та шкідників, створення захисних лісових насаджень. За умовами пункту 1.2. Договору сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», з урахуванням можливостей ДП «Новгород-Сіверський лісгосп». Сторони взяли на себе зобов`язання проводити обробіток землі на земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:000:0680, площею 78,3964га; :05:000:0001, площею 3,7831га; :05:000:0002, площею 19,2462га; :05:000:0004, площею 104,7242га, та земельних ділянок площею 24га та 16га в межах Новгород-Сіверської міської ради (п. 2.1. Договору).

Отже, в силу умов п. 1.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Договору відповідач-2 отримав право користування земельними ділянками, вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні відповідача-1.

Разом з тим, обробіток землі (ґрунту) становить собою форму реалізації права користування земельною ділянкою, її корисними якостями, внаслідок якої вирощується сільськогосподарська продукція.

За умовами Додаткової угоди б/н від 30.06.2021 до Договору сторони домовились деталізувати умови договору № 43 про обробіток землі від 27.01.2021, зміни в Договір, зокрема, погодили: ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізацію вирощеної продукції здійснює Сторона, котра здійснювала посівну діяльність на тій чи іншій земельній ділянці, з наступною сплатою винагороди іншій стороні за спільний обробіток. Сторони домовились, що ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», відповідно до реквізитів зазначених у Договорі, у порядку і розмірах, визначених додатковою угодою.

Відповідач-2, здійснюючи розподіл фактично отриманого прибутку повинен був перераховувати узгоджену частину винагороди на користь відповідача-1.

З наведеного вбачається, що визначений цими пунктами договору, в редакції додаткової угоди, розподіл коштів отриманих від реалізації вирощеного врожаю є фактично орендною платою за право користування земельною ділянкою, наданою у цьому випадку для вирощування сільськогосподарської продукції та отримання плати за користування земельними ділянками.

Таким чином, виходячи зі змісту укладеного договору відповідач 2 на підставі Договору фактично отримав на платній основі право користування земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, а відповідач 1 фактично повинен був отримувати плату за користування цією земельною ділянкою.

В матеріалах справи відсутні докази, що спірний договір в податковому органі був зареєстрований та нотаріально посвідчений.

Отже, всупереч положенням пункту 64.6 статті 64 Податкового кодексу України спірний договір як угода про спільну діяльність на обліку в контролюючому органі не перебуває.

Недотримання вимог законодавства щодо укладення договору про спільну діяльність суд вважає ще одним свідченням того, що сторони такі взаємовідносини з самого початку сприймали як орендні і реальних намірів здійснення спільної діяльності у них вже на той час не було.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що умови укладеного між відповідачами Договору свідчать про фактичне виникнення між сторонами орендних правовідносин, а отже спірний договір за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За таким правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають з його змісту.

Відтак, встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Така правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема Касаційним господарським судом у постанові від 04.07.2018 у справі № 916/935/17 та Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі №916/933/17.

При цьому зміст оспорюваного договору та його правова природа не залежать від його назви. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що сторони спірного договору під час його укладання мали намір приховати правовідносини оренди землі, а отже положення спірного договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

За змістом положень частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Спірний договір не містить усіх істотних умов, передбачених чинним законодавством для договору оренди землі, зокрема, місця розташування земельної ділянки; розміру орендної плати та зазначення про її індексацію, строків її внесення та порядку перегляду.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність у спірному договорі істотних умов договору оренди землі та підписаного між сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки не свідчить про те, що спірний договір не може вважатись договором оренди, оскільки в даному випадку неналежне оформлення відносин оренди земельної ділянки і є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі в користування земельної ділянки.

За визначених обставин суд доходить висновку, що незважаючи на назву договору, Відповідач-1 розпорядився земельними ділянками, що належать йому на праві постійного користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 1 ст. 95 Земельного кодексу України унормовано, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

З огляду на зазначене, державні акти на право постійного користування не є тим документом, які надають право користувачу земельної ділянки надавати третім особам земельну ділянку, тобто, розпоряджатися нею, у тому числі шляхом надання в оренду чи в спільну діяльність, оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення даних функцій.

Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 року у справі № 923/241/18 та від 21.05.2019 року у справі № 925/550/18.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу спірної земельної ділянки в оренду відповідачу 2 розпорядником цієї землі, яким є Головне управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, не приймалось.

Отже, сторонами не був дотриманий встановлений нормами земельного законодавства порядок щодо передачі в оренду спірної земельної ділянки.

Згідно з частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частині 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи те, що спірний договір було укладено з порушеннями встановленого законодавством порядку за відсутності передбачених положеннями Закону України "Про оренду землі" істотних умов, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору.

За таких обставин, позовна вимога в.о. керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури про визнання недійсним договору № 43 від 27.01.2021, укладеного між Державним підприємством «Новгород-Сіверський лісгосп» та Приватним підприємством «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню.

У Висновку експерта № 289 за результатами проведеної судово-економічної експертизи за матеріалами господарського провадження №927/864/21, проведеного за зверненням ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», на вирішення експерта були поставлені питання:

1. Чи підтверджуються первинними документами господарські правовідносини сторін зі спільного обробітку земельних ділянок за договором про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року?

2. Який розмір інвестицій зроблено ДП «Новгород-Сіверське Лісове Господарство» для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що є предметом договору про обробіток землі 43 від 27.01.2021?

3. Який розмір інвестицій зроблено ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що є предметом договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021?

4. Який розмір доходу та прибутку отримала кожна із сторін договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021?

5. Який розмір прибутку отримала б держава в особі ДП «Новгород-Сіверське Лісове Господарство» у випадку передачі земельних ділянок, що були об`єктом спільного обробітку за договором про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року у разі передачі земельних ділянок в оренду третім особам строком на один рік?

У відповідях на викладені вище питання, експерт зазначив, що документально підтверджується сума інвестицій в розмірі 365 600,52 гр., що зроблені ДП «Новгород-Сіверське Лісове Господарство» для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, які є предметом договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021. Сума витрат ДП «Новгород-Сіверське Лісове Господарстві» в розмірі 365 600,52 грн, обчислена експертом, відповідає даним двостороннього Акту про фіксацію результатів спільного обробітку землі від 12.11.2021 року за Договором № 43 про обробіток землі від 27.01.2021 року. Експертом обчислена загальна сума витрат (інвестицій), які здійснені за договором № 43 від 27.01.2021 про СПІЛЬНИЙ обробіток землі ПП «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» - 2112562,42 грн. Всього за даними дослідження (в обсязі наданих документів) за результатами, здійснених сторонами господарських операцій за договором № 43 від 27.01.2021 про обробіток землі експертом обчислений: дохід ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» в сумі 789160,29 грн. та прибуток в сумі 420260,29 грн.; дохід ПП «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» 3964715,30 грн. (1404 128,33 грн., 2560 586,97 грн.) та прибуток в сумі 1852152,88 грн. Експертом на підставі даних, наведених у договорах оренди землі ПП «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», змодельована можлива сума доходу, який би отримала держава за умови тотожності суми орендної плати за ділянки, на яких здійснювалися роботи зі Спільного обробітку землі сторонами договору № 43 від 27.01.2021- ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» та ПП «НОВГОРОД- СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» в розмірі 194918,72 грн.

Суд прийняв до уваги зазначений Висновок експерта, проте зауважує, що викладені в ньому висновки не спростовують встановленого судом під час розгляду справи.

Інші докази та пояснення учасників справи не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку, враховуючи, що спір виник внаслідок дій відповідачів, судовий збір, пов`язаний з поданням позовної заяви до суду, поданням апеляційної та касаційної скарг у справі та розглядом справи судами підлягає відшкодуванню в рівних частинах за рахунок відповідача 1 та відповідача 2.

Отже, з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" та з Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" підлягає стягненню на користь Чернігівської обласної прокуратури в рівних частинах по 1135 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та по 1702,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

За перегляд справи у касаційному порядку заявниками: відповідачем-1 та відповідачем-2, було сплачено судовий збір при подачі скарги, а отже судовий збір за касаційний перегляд справи розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним договір про обробіток землі № 43 від 27.01.2021, укладений між Державним підприємством «Новгород-Сіверський лісгосп» та Приватним підприємством «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції».

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» (16000, Чернігівська обл., м. Новгород-Сіверський, вул. Губернська, 15а, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) 1135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 1702 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" (16000, Чернігівська обл., м. Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, 15, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) 1135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 1702 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2023.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ .