ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/170/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Філатов П.О., адвокат;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича (м.Черкаси)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" (м.Житомир)

про стягнення 65755,17грн

Фізична особа-підприємець Гладкий Анатолій Георгійович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" безпідставно сплачених коштів в сумі 65755,17грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на помилкове перерахування відповідачу 65755,17грн згідно платіжного доручення №185 від 03.01.2023, у зв`язку з чим грошові кошти підлягають поверненню.

Ухвалою суду від 21.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.03.2023.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання 21.03.2023 не направив, відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до інформації з реєстру ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 23.02.2023 та інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за №795 (копія ухвали суду від 21.03.2023 у справі №906/170/23) знаходиться у точці видачі/доставки.

У даному випадку суд приймає до уваги те, що неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася судом на його юридичну адресу: пр.Незалежності, 91/1, м.Житомир, 10001, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Дана адреса зазначена як місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Окрім того, Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Суд також звертає увагу, що у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв, відзиву не подав.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами згідно ч.2 ст.178 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, платіжним дорученням №185 від 03.01.2023 ФОП Гладкий А.Г. (позивач) перерахував "Т.В.К.Сервіс" (відповідач) кошти в загальній сумі 65755,17грн призначення платежу: "сплата за товар (оболонь) згідно дог.№ГР-295 від 09.01.2020" (а.с.8).

Позивач зазначає, грошові кошти в сумі 65755,17грн призначалися ТОВ "СТС-ГРУП" за договором поставки №ГР-253 від 01.11.2019 (вірна оплата була здійснена 03.01.2023 за платіжним дорученням №194) (а.с.41).

Враховуючи, що суму коштів у розмірі 65755,17грн в добровільному порядку на рахунок ФОП Гладкого А.Г. не повернуто, посилаючись на ст. 1212, 1214 ЦК України позивач звернувся до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 65755,17грн безпідставно перерахованих коштів підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст.15 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і законного інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутого майна - грошових коштів в сумі 65755,17грн, які помилково були перераховані останньому.

Частиною 1 ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Ознаки, характерні для кондикції, передбачають, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Суд встановив, що позивач перерахував відповідачу кошти в загальному розмірі 65755,17грн, відповідно до платіжного доручення №185 від 03.01.2023. У вказаному платіжному дорученні в графі призначення платежу зазначено "сплата за товар (оболонь) згідно дог.№ГР-295 від 09.01.2020".

В процесі розгляду справи позивач повідомив, що зазначений у платіжному дорученні №185 від 03.01.2023 договір дійсно був укладений між позивачаем та відповідачем у 2020 році, однак правовідносини за даним договором фактично припинилися у лютому 2022 року та між сторонами не існує невиконаних зобов`язань.

Фактично сплачені кошти у сумі 65755,17грн призначалися для іншого контрагента, а саме ТОВ "СТС-ГРУП", на підтвердження вказаних обставин надав договір поставки №ГР-253 від 01.11.2019, укладений між ФОП Гладким А.Г. (покупець) та ТОВ "СТС-ГРУП" (постачальник) (а.с36-40).

Також позивач долучив до матеріалів справи докази, які підтверджують, що на виконання умов договору №ГР-253 від 01.11.2019 ФОП Гладкий А.Г. 03.01.2023 перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ "СТС-ГРУП" 65755,17грн згідно платіжного доручення №194 (а.с.41).

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач в своїй позовній заяві в частині стягнення безпідставно сплачених коштів, доведені позивачем належними, достовірними та достатніми доказами, якими підтверджується факт набуття відповідачем грошових коштів у сумі 65755,17грн безпідставно, внаслідок помилки їх перерахування.

Поряд з цим, відповідачем в межах розгляду даної справи не надано доказів, які б спростовували доводи позивача, а саме підтверджували наявність правової підстави для отримання спірної суми коштів у розмірі 65755,17грн, чи доказів, які б мали значення для іншого вирішення спору.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів повернення помилково перерахованих коштів не надав, доводів позивача не спростував.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленої позивачем вимоги до відповідача про повернення 65755,17грн в силу припису ч.1 ст.1212 ЦК України.

Судовий збір, сплачений позивачем в сумі 2684,00грн, підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ФОП Гладкого А.Г. до ТОВ "Т.В.К.Сервіс" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" (пр.Незалежності, 91/1, м.Житомир, 10001,)

на користь Фізичної особи-підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

- 65755,17грн безпідставно сплачених коштів;

- 2684,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 27.03.23

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у спарву;

2,3- сторонам (рек)