РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2023 року справа № 927/1167/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Фрост", вул. Підводника Китицина, б.15А, м. Чернігів, 14026

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

ел. пошта представника:

до відповідача: російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні,

проспект Повітрофлотський, 27, м. Київ, 02000

ел. пошта: ;

про стягнення 1698178,32 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув.

від відповідача: не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер-Фрост» подано позов до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування збитків у розмірі 1698178,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та воєнних дій на території м. Чернігів, а саме постійних обстрілів з боку агресора виникли перерви в електропостачанні та внаслідок тривалої його відсутності позивач втратив продукцію та зазнав збитків на загальну суму 1698178,32 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.01.2023 у справі № 927/1167/22 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.01.2023, 12:00. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня розміщення ухвали про відкриття загального позовного провадження на офіційному веб-порталі судової влади України, відзиву на позов. Запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив. Повідомлено сторін, що подання ними до суду додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, може бути здійснене у строк до 26.01.2023.

Зазначену вище ухвалу суду направлено відповідачу - посольству російської федерації в Україні за адресою: проспект Повітрофлотський, 27, м. Київ, 02000. Ухвала повернулася на адресу суду неврученою із позначкою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з російською федерацією з 24.02.2022, відповідача було повідомлено про дату, час та місце проведення підготовчого засідання у даній справі шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cn.arbitr.gov.ua.

У підготовче засідання 21.01.2023 позивач, повідомлений належним чином про дату та час засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 850, не прибув.

Представник відповідача не прибув.

Заяв та клопотань від сторін у справі не надходило.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2023 закрите підготовче провадження у справі №927/1167/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.03.2023, 12:40.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на усій території України судове засідання, призначене на 07.03.2023, 12:40, не відбулося, про що складено відповідний акт. Розгляд справи по суті відкладено на 21.03.2023, 12:30.

У судове засідання 21.03.2023 учасники судового процесу не прибули, причину неявки суду не повідомили.

21.03.2023 до початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання від 20.03.2023 про подання доказів. Позивач просить визнати поважними причини неподання у встановлений процесуальним законодавством строк, а саме разом із позовною заявою, доказ - копію листа Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 16.03.2023 №61/04, встановити додатковий строк для його подання, та долучити до матеріалів справи копію листа Торгово-промислової палати від 16.03.2023 №61/04. Пропуск строку обґрунтовує тим, що документ отримано після звернення з позовною заявою до суду.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 02.01.2023 суд встановив сторонам строк для подання документів до 26.01.2023.

Позивач подав клопотання про долучення документа до матеріалів справи 20.03.2023, а саме з порушенням встановленого процесуального строку.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши клопотання позивача та враховуючи, що лист Торгово-промислової палати від 16.03.2023, наданий як відповідь на запит позивача у справі, не міг бути поданий раніше, суд визнає поважними причини для поновлення пропущеного процесуального строку для подання клопотання та залучає до матеріалів справи поданий позивачем документ (доказ) - лист Торгово-промислової палати № 61/04 від 16.03.2023.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Частиною 1 статті 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (ч. 2 ст. 367 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території держави відповідача регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992.

Разом з тим у зв`язку з військовою агресією держави відповідача проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини 1 статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку держави відповідача та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з державою відповідача.

Таким чином, у зв`язку з війною суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду держави відповідача з судовим дорученням про вручення документів.

Порядок повідомлення іноземної держави регулюється також Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаазька конвенція), стороною якої, з певними застереженнями, є росія. Хоча прямих перешкод для застосування цієї Конвенції немає, проблема полягає у реальності цього способу. Адже, з одного боку, росія може просто відмовитись приймати документи, і вони не вважатимуться врученими, а з іншого - наразі немає каналів, якими такі повідомлення можна було б направити з України.

Для повідомлення учасників справи, які перебувають на території країни-агресора, або самої країни-агресора є можливим розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України, що здійснювалося Господарським судом Чернігівської області в межах судового процесу у даній справі.

Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, та у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

02.01.2020 між ТОВ «Лідер Фрост» (дистриб`ютор) та ТОВ «Ласунка» (Постачальник) укладено договір дистриб`юції №236 (далі Договір), за умовами якого Постачальник підтверджує, що Дистриб`ютор є офіційним представником Постачальника в наступних регіонах: Чернігів та Чернігівська область. Постачальник зобов`язується передавати у власність Дистриб`ютору Товар для його подальшого поширення й реалізації на зазначених вище територіях, а Дистриб`ютор зобов`язується приймати цей Товар, вчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору (п.2.1.- п.2.2.).

Згідно з п. 2.3. предметом Договору є Товар: Продукція ТМ «Ласунка», ТМ «Бєлая Бяроза» в асортименті.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Постачальник поставляє Дистриб`ютору Продукцію відповідно до умов даного Договору на підставі Замовлення на Продукцію, наданого Дистриб`ютором Постачальникові й прийнятого до виконання останнім.

За змістом п. 4.1- 4.2 Договору дистриб`ютор від свого імені й за свій рахунок здійснює закупівлю, доставку, зберігання, поширення (доставку до торговельних точок) і продаж відповідних погоджених асортиментів Продукції. Дистриб`ютор забезпечує постійну наявність усього погодженого асортименту Продукції в кожній роздрібній торговельній точці на закріпленій за ним території.

Пунктом 4.8. Договору передбачено, що за свій рахунок і на свій ризик Дистриб`ютор організує й забезпечує ефективну систему замовлень Товару, з метою забезпечення постійної наявності всієї Продукції в повному асортименті, що необхідний для своєчасного й повного задоволення попиту на Продукцію у всіх його регіонах.

У відповідності до п. 4.14. Договору мінімальне відвантаження з заводу Постачальника становить 1000 (одна тисяча) ящиків. Дистриб`ютор зобов`язаний щомісяця купувати Товар Постачальника в кількості щонайменше 1000 (одна тисяча) ящиків на загальну суму не менше 150 000, 00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, якщо інше не вказано в Додатковій угоді.

Згідно з п.6.2-6.3 Договору товар повинен бути переданий Дистриб`ютору в строк не менш 10 (десяти) календарних днів з моменту підтвердження Постачальником Заявки від Дистриб`ютора, згідно заявленої кількості та асортименту. Датою передачі Товару є дата, зазначена у видатковій накладній на Товар.

Умовами п.10.2-10.3 Договору розрахунки між Сторонами здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з рахунку Дистриб`ютора на рахунок Постачальника, які зазначені в даному Договорі. Оплата за кожну поставлену партію Товару здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з моменту одержання Товару на умовах даного Договору, шляхом перерахування коштів на розрахунковий (поточний) рахунок Постачальника.

Договір набуває чинності із дня його підписання Сторонами й діє до 31 грудня 2020 року. Кожна із Сторін має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку систематичного порушення іншою Стороною умов даного Договору. Дія Договору автоматично продовжується на наступний 2021 календарний рік. якщо жодна зі Сторін не попередить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору за місяць до закінчення терміну дії Договору, вказаного в п. 15.1. (пункти 15.1, 15.2, 15.3 Договору).

Договір був пролонгований на 2021 рік.

04.01.2022 між ТОВ «Лідер Фрост» та ТОВ «Ласунка» укладено Договір дистриб`юції №236 на тих самих умовах, що і попередній Договір дистриб`юції №236 від 02.01.2020.

На виконання умов Договорів ТОВ «Ласунка» було поставлено ТОВ «Лідер Фрост» морозиво торгових марок «Ласунка» та «Бєлая Бяроза» в асортименті, що підтверджується видатковими накладними №16409 від 20.01.2021, №691 від 01.02.2022, №16818 від 04.02.2021, №17051 від 10.02.2021, №31949 від 18.08.2021, №25901 від 24.06.2021, №30084 від 28.07.2021, №19879 від 13.04.2021, №35663 від 21.12.2021, №30814 від 05.08.2021, №26397 від 28.06.2021, №31354 від 11.08.2021, №25154 від 17.06.2021, №29755 від 25.07.2021, №391 від 19.01.2022, №400 від 19.01.2022, № 33544 від 16.09.2021, №30537 від 02.08.2021, №32526 від 25.08.2021, №34131 від 06.10.2021, №401 від 19.01.2022, №99 від 01.02.2022, №687 від 03.02.2022, №1131 від 08.02.2022 на загальну суму 6 170 381,73 грн.

Поставлений товар був частково оплачений, що підтверджується платіжними дорученнями №1305 від 23.02.2021, №1329 від 16.03.2021, №3197 від 05.05.2021, №1398 від 07.05.2021, №1399 від 11.05.2021, №1421 від 26.05.2021, №1426 від 02.06.2021, №1436 від 10.06.2021, №3232 від 15.06.2021, №1449 від 23.06.2021, №1464 від 09.07.2021, №3261 від 13.07.2021, №1466 від 13.07.2021, №5 від 21.07.2021, №6 від 27.07.2021, №14 від 04.08.2021, №21 від 10.08.2021, №1490 від 17.08.2021, №1497 від 25.08.2021, №1500 від 27.08.2021, №1506 від 31.08.2021, №25 від 14.09.2021, №34 від 29.09.2021, №36 від 30.09.2021, №40 від 08.10.2021, №62 від 17.11.2021, №115 від 10.01.2022, №131 від 25.01.2022 на загальну суму 5 126 259, 00 грн.

Як зазначає позивач, у зазначених платіжних дорученнях у графі «призначення платежу» було помилково вказано дату договору дистриб`юції №236. Так, замість « 02.01.2020» та « 04.01.2022» помилково вказано « 02.01.2018», про що складено довідку №1 від 01.12.2022.

Товар, поставлений ТОВ «Ласунка», зберігався у морозильній камері площею 145 кв.м. за адресою: м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15а, яка орендується позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф-Логістик» відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення №7-17 від 01.04.2017.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08. 2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

На території Чернігівської області з перших днів запровадження воєнного стану велись активні бойові дії, інфраструктура міста та області зазнала значних пошкоджень, зокрема, тривалий час у місті було відсутнє електропостачання.

Як вбачається з листа Чернігівських міських електричних мереж АТ «Чернігівобленерго» №57/57/2633/01-13 від 16.06.2022, у зв`язку з аварійними ситуаціями в мережі АТ «Чернігівобленерго» внаслідок агресивних бойових дій з боку російської федерації під час військової агресії рф проти України на території м. Чернігів у приміщенні за адресою:м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15а відбувались перерви в електропостачанні з 18:37 год 01.03.2022 до 11:15 год. 10.03.2022, з 13:50 год. 10.03.2022 до 19:56 год. 14.03.2022, з 12:15 год. 15.03.2022 до 19:09 год. 25.03.2022, з 23:30 год. 25.03.2022 до 19:07 год. 27.03.2022 та з 15:02 год. 28.03.2022 до 20:40 год. 02.04.2022.

У зв`язку з тривалою відсутністю електропостачання у морозильній камері за адресою: м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15а змінювався температурний режим, а продукція (морозиво), яка там зберігалась, розморозилася і втратила свої властивості.

Так, було зіпсовано рулет-морозиво пломбір крем-брюле ТМ «Бєлая Бяроза» 450г/4 - 42 шт, ваф.ст. Вершкове морозиво ТМ «Бєлая Бяроза» - 1872 шт., ваф.ст. морозиво карамель/какао " ТМ «Бєлая Бяроза» - 360 шт., ваф.ст. морозиво "Слива- малина" ТМ «Бєлая Бяроза» - 846 шт., вафельний стакан морозиво ТМ "Бєлая Бяроза" - 1530 шт., пломбір ББ два джема "Вишня-малина" - 1206 шт., морозиво пломбір у вафельному стакані з кондитерською глазур`ю ТМ «Бєлая Бяроза» - 1692 шт., рулет- морозиво 3шар.пломбір, крем-брюле, шоколад, ваніль, горіховий соус ТМ «Бєлая Береза» 450 г - 139 шт., рулет - морозиво пломбір крем-брюле ТМ «Бєлая Береза» 450 г - 132 шт., торт пломбір слива-журавлина ТМ «Белая Береза» - 41 шт., морозиво "Кубик" з комбінованим складом сировини зі смаком ванілі у вафельному стакані - 1944 шт., морозиво "Кубик" з комбінованим складом сировини з какао зі згущеним молоком у вафельному стакані - 1440 шт., морозиво "Полуничка" сорбет зі смаком "Полуниця" та морозиво з комбінованим складом сировини зі смаком "Полуниця" - 300 шт., морозиво стак. "Стакан великан" абрикос/вишня 100г - 11628 шт., морозиво стакан "Стакан великан" 85гр. - 8870 шт., морозиво "Стакан великан" з комбінованим складом сировини з вареним згущеним молоком у вафельному стакані з кондитерською глазур`ю - 360 шт., морозиво "Стакан великан" з комбінованим складом сировини з курагою, чорносливом, арахісом у вафельному стакані з кондитерською глазур`ю - 540 шт., морозиво стакан "Стакан великан" з какао 100г. - 7272 шт., морозиво «Ласунка» стакан з вишневим джемом шоколадним наповнювачем 70г - 502 шт., морозиво стакан пломбір 70г. - 720 шт., морозиво пломбір шоколадне зі згущеним молоком та шоколадним наповнювачем 70г. - 5008 шт., морозиво вершкове "Супер пупер" вафельний стакан 60г - 2550 шт., морозиво вершкове шоколадне "Супер пупер" вафельний стакан 60г - 2400 шт., мороз стакан «Копейки 11» ванільне 70г - 3420 шт., морозиво стакан «Копейки 11» шоколадне 70г - 1710 шт., морозиво "Бажане" пломбір з джемом, карамеллю (пластиковий стаканчик) 115 г - 240 шт., морозиво "Бажане" пломбір з комбінованим полуничною підваркою (пластиковий стаканчик)115 г - 816 шт., морозиво "Малюк-Ам" з підваркою манго цукровий стакан 90г - 918 шт., морозиво "Малюк-Ам" у вафельному цукровому стакані 90г - 4029 шт., морозиво "Малюк-Ам" з підваркою малиною цукровий стакан 90г - 966 шт., морозиво "Малюк-Ам" у вафельному цукровому стакані шоколадне 80г - 1188 шт., морозиво пломбір "Моно" у цукровому стакані - 7920 шт., Морозиво-торт "Серце" середнє ванільно-шоколадне з шоколадним соусом 400г. - 81шт., Морозиво-торт "Серце" середнє персик/полуниця з полуничним джемом 400г. - 245 шт., торт- морозиво "Київський" 800гр - 119 шт., торт-морозиво "Кучерявий пінчер" 850 гр. - 70 шт, пломбір лоток "Дует" бананове та фісташкове з соусом шоколад 555г - 132 шт., Пломбір лоток "Дует" грушове з соус "Нуга" 555г - 213 шт., пломбір лоток "Дует" з підваркою вишня з соусом шоколад 555г - 53 шт. Пломбір лоток "Дует" лимон та бісквіт з соусом шоколад 555г - 61 шт., ріжок "Гран-прі" пломбір з підваркою полуниця та манго.155г - 1332 шт., морозиво пломбір "Гран-прі" з ківі та підваркою "Ківі" у вафельному ріжку з кондитерською глазур`ю 155г - 204 шт., ріжок "Гран-прі" пломбір з сиропом ківі та маракуйя 155г. - 1140 шт., морозиво пломбір "Гранд-прі" з малиною та підваркою "Малина" у вафельному ріжку з кондитерською глазур`ю (155г) - 1476 шт., ріжок "Гран-прі" пломбір з шоколадним сиропом 155г. - 2172 шт., морозиво з комбінованим складом сировини "Міх ^е1иxе" з ароматом ванілі та з какао з підваркою "Вишня" 550г - 5 шт., фруктовий лід "Світлофор" 3-х кольорів 95г - 5112 шт., Фруктовий лід "Мохіто айс" з стріляючою карамеллю - 3816шт., морозиво "Куркума-лимон-імбир", пломбір у замороженому фруктовому соку - 360 шт., морозиво "Маракуйя-полуниця" у фруктовому соку 95г - 1116 шт., морозиво з комбінованим складом сировини "Міх ^е1иxе" зі смаком жувальної гумки з наповнювачем "Кремовий соус" та маршмеллоу 550г - 133 шт., ріжок "Гран-прі" пломбір з шоколадним сиропом 155г. - 6884 шт., ріжок "Гран-прі" пломбір з сиропом ківі та маракуйя 155г. - 3432 шт., фруктовий лід "Світлофор" 3-х кольорів 95г - 23904 шт., фруктовий лід "Мохіто айс" з стріляючою карамеллю - 23904 шт., загальна кількість втраченої продукції - 151 713 шт. на загальну суму - 1 698 178,32 грн, що підтверджується актом списання ТОВ «Лідер Фрост».

11.04.2022 ТОВ «Лідер Фрост» звернувся до Чернігівської регіональної торгово-промислової палати для проведення експертизи щодо визначення кількості та якості морозива в асортименті, яке зберігається за адресою: м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15А та зазнало змін режиму зберігання в результаті перерв електропостачання внаслідок військової агресії рф та території м. Чернігова.

10.06.2022 експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати Голуб Діаною Русланівною було проведено експертизу та складено Експертний висновок № ЧК-79, у якому зазначено, що пред`явлене для огляду експерту морозиво в асортименті втратило первинну форму порції - брикети, стаканчики, конуси, ріжки, сендвічі, торти та рулети - деформовані, структура та консистенція - неоднорідна; покриття глазур`ю має нерівномірний колір та механічні пошкодження, які виникли в результаті перепаду температур. Також зазначено, що асортимент морозива по органолептичним показникам - консистенції, кольору та зовнішньому виду, не відповідає вимогам п.5.2.1 ДСТУ 4735:2007, ДСТУ 4734:2007 та ДСТУ 4733:2007. Загальна кількість пошкодженого морозива за пред`явленими замовником видатковими накладними №16409 від 20.01.2021, №691 від 01.02.2022, №16818 від 04.02.2021, №17051 від 10.02.2021, №31949 від 18.08.2021, № 25901 від 24.06.202, № 30084 від 28.07.2021, №19879 від 13.04.2021, №35663 від 21.12.2021, № 30814 від 05.08.2021, №26397 від 28.06.2021, №31354 від 11.08.2021, №25154 від 17.06.2021, №29755 від 25.07.2021, №391 від 19.01.2022, №400 від 19.01.2022, №33544 від 16.09.2021, №30537 від 02.08.2021, №32526 від 25.08.2021, №34131 від 06.10.2021, № 401 від 19.01.2022, № 687 від 03.02.2022, №1131 від 08.02.2022, та за прибутковою накладною №99 від 01.02.2022, складає 151 713 шт.

Як стверджує позивач, внаслідок воєнних дій на території м. Чернігів, а саме постійних обстрілів з боку агресора, виникли перерви в електропостачанні та внаслідок тривалої його відсутності, ТОВ «Лідер Фрост» втратило названу вище продукцію та зазнало збитків на загальну суму 1698178,32 грн.

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати 61/04 від 16.03.2023 Експертний висновок № ЧК79 від 10.06.2022 складений експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати (ЧРТПП) Голуб Діаною Русланівною, яка є експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати і у відповідності до діяльності ЧРТПП надає послуги з контролю якості, кількості, комплектності товарів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Відповідно до статей 1 та 2 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказано, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та Законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18, від 20.08.2020 зі справи №914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В даному випадку суд встановив, що на території Чернігівської області з перших днів та запровадження воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації велись активні бойові дії, інфраструктура міста та області зазнала значних пошкоджень, зокрема тривалий час у місті було відсутнє електропостачання. Як вбачається з листа Чернігівських міських електричних мереж АТ «Чернігівобленерго» №57/57/2633/01-13 від 16.06.2022, у зв`язку з аварійними ситуаціями в мережі АТ «Чернігівобленерго», внаслідок бойових дій з боку російської федерації під час військової агресії рф проти України на території м. Чернігів у приміщенні за адресою: м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15а відбувались перерви в електропостачанні з 18:37 год 01.03.2022 до 11:15 год 10.03.2022, з 13:50 год 10.03.2022 до 19:56 год 14.03.2022, з 12:15 год 15.03.2022 до 19:09 год 25.03.2022, з 23:30 год 25.03.2022 до 19:07 год 27.03.2022 та з 15:02 год 28.03.2022 до 20:40 год 02.04.2022. Таким чином, суд вважає обгрунтвоаними твердження позивача та доведеним той факт, що у зв`язку з тривалою відсутністю електропостачання у морозильній камері за адресою: м. Чернігів, вул. Підводника Китицина, 15а змінювався температурний режим, а продукція (морозиво), яка там зберігалась втратила свої властивості і фактично була знищена (знецінена).

Щодо вини як складового елементу цивільного правопорушення законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі №648/2035/17, постанові від 14.02.2018.у справі №686/10520/15-ц.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) «у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження» (Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 59).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обмеження права на справедливий суд, зокрема, шляхом застосування судового імунітету держави, є таким, що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга № 37112/97), рішення від 21 листопада 2001 року, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 55).

Російська Федерація порушує норми міжнародного права, оскільки вчиняє збройну агресію проти України, тому на неї не поширюється судовий імунітет, вона не може посилатись на імунітет від судового переслідування в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 760/17232/20-ц.

Згідно з пунктами 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року відповідальність у формі відшкодування збитків у випадку порушення правил і звичаїв ведення воєнних дій покладається саме на державу в цілому як воюючу сторону. Відтак, стягнення відповідної шкоди також має здійснюватись із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції.

За приписами пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року також передбачено, що договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Таким чином, відповідно до наведених положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава в цілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.

За таких умов пред`явлення позовних вимог до Російської Федерації як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі Порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - шкода та збитки), починаючи з 19.02.2014.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 Міністерствам, іншим центральним та місцевим органам виконавчої влади постановлено розробити і затвердити у шестимісячний строк методики, передбачені Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом:

18) економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються (зокрема):

вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності;

вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності;

упущена вигода підприємств недержавної форми власності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до Постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 №326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Позивач надав суду Експертний висновок від 10.06.2022 № ЧК-79 експерта Чернігівської регіональної торгово-промислової палати Голуб Діани Русланівни, у якому зазначено, що пред`явлене для огляду експерту морозиво в асортименті втратило первинну форму порцій - брикети, стаканчики, конуси, ріжки, сендвічі, торти та рулети деформовані, структура та консистенція неоднорідна; покриття глазур`ю має нерівномірний колір та механічні пошкодження, які виникли в результаті перепаду температур. Також зазначено, що асортимент морозива по органолептичним показникам - консистенції, кольору та зовнішньому виду не відповідає вимогам п.5.2.1 ДСТУ 4735:2007, ДСТУ 4734:2007 та ДСТУ 4733:2007. Загальна кількість пошкодженого морозива складає 151 713 шт.

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати 61/04 від 16.03.2023, Експертний висновок № ЧК79 від 10.06.2022 складений експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати (ЧРТПП) Голуб Діаною Русланівною, яка є експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати і у відповідності до діяльності ЧРТПП надає послуги з контролю якості, кількості, комплектності товарів.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частина 2 ст. 224 Господарського Кодексу України встановлює, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До розміру реальних збитків - втрат, які позивач зазнав у результаті псування товару, який втратив первинну форму та не відповідає вимогам п.5.2.1 ДСТУ 4735:2007, ДСТУ 4734:2007 та ДСТУ 4733:2007) належить перелічений вище Товар - морозиво.

Загальна кількість втраченої продукції - 151713 шт. на суму 1698178,32 грн, про що складено акт списання ТОВ «Лідер Фрост».

Таким чином, позивачем доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи неможливість поновлення знищеного майна, суд зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків у даному випадку є законною, обґрунтованою та документально доведеною; крім того є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відповідного відшкодування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

При зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати в силу приписів п. 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір за розгляд даної справи становить 25472,68 грн. і він підлягає стягненню з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позові вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з держави російська федерація в особі посольства російської федерації в Україні (проспект Повітрофлотський,27, м. Київ, 02000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Фрост", вул. Підводника Китицина, б.15А, м. Чернігів, 14026, ідентифікаційний код 34258 грн. 32 коп. збитків.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з держави російська федерація в особі посольства російської федерації в Україні (проспект Повітрофлотський,27, м. Київ, 02000) на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101, код отримувача за , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3025739, код класифікації доходів бюджету 22030101) 25472 грн.68 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 21.03.2023 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua .

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023.

Суддя М.О. Демидова