ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" березня 2023 р. Справа № 918/292/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни від 23.03.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 918/292/23 за позовом фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни

до Рівненської міської ради,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Комунального закладу "Рівненський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" Рівненської міської ради,

про визнання незаконним та скасування рішення,

без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року фізична особа-підприємець Скринник Любов Миколаївна звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської міської ради (8 скликання) від 09.03.2023 року № 3081 "Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в постійне користування Комунальному закладу "Рівненський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" Рівненської міської ради вільної від забудови земельної ділянки на вул. В`ячеслава Чорновола (в районі Басівкутського водосховища)" з моменту його прийняття.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року позовну заяву фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни від 23.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 квітня 2023 року. Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено Комунальний заклад "Рівненський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" Рівненської міської ради.

Одночасно із позовною заявою надійшла заява від 23.03.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову, в якій посилаючись на ст. 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, проводити будь-які дії, в тому числі реєстраційні дії, щодо земельної ділянки площею 943 м.кв. з кадастровим номером :01:047:0001, місцезнаходження якої: Рівненська область, м. Рівне, вул. В`ячеслава Чорновола, а також заборонити розроблення та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 943 м.кв. на вул. В`ячеслава Чорновола (в районі Басівкутського водосховща) (кадастровий номер :01:047:0001) Комунальному закладу "Рівненський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" Рівненської міської ради в постійне користування для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту (07.02).

Пунктом 2 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачена можливість подачі заяви про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.02.2022 року у справі № 918/917/21 позов фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни до Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення задоволено, рішення Рівненської міської ради від 30.09.2021 року № 1270 "Про припинення права оренди земельної ділянки на вул. Чорновола (район Басівкутського водосховища) та розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.05.2005" визнано незаконним та скасовано його в повному обсязі з моменту прийняття.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 року рішення Господарського суду Рівненської області від 09.02.2022 року у справі № 918/917/21 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця Скринник Любов Миколаївни відмовлено. Постанова обґрунтована тим, що рішення Рівненської міської ради № 1270 "Про припинення права оренди земельної ділянки на вул. Чорновола (район Басівкутського водосховища) та розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.05.2005" прийняте в односторонньому порядку без звернення до суду, що суперечить п. 36 договору оренди землі. Ураховуючи те, що міська рада як сторона спірного договору оренди ні умовами договору, ні нормами чинного законодавства не була наділена правом в односторонньому порядку розривати договір оренди земельної ділянки від 26.05.2005, то прийняте відповідачем в односторонньому порядку рішення Рівненської міської ради № 1270 "Про припинення права оренди земельної ділянки на вул. Чорновола (район Басівкутського водосховища) та розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.05.2005" не створює юридичних наслідків з розірвання договору оренди землі та, як наслідок, не порушує прав позивачки, оскільки за змістом п. 36 вказаного договору, його дія припиняється шляхом розірвання лише у випадку розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. При цьому припинення права оренди, про що зазначено в п. 1 спірного рішення відповідача, може бути наслідком лише розірвання договору. Наведені в п. 1 та п. 2 спірні рішення відповідача були первинними по відношенню до похідного від них рішення щодо вчинення відповідної реєстраційної дії, зазначеної в п. 3 рішення Рівненської міської ради № 1270 від 30.09.2021. За таких обставин рішенням відповідача не було припинене право оренди позивачки, не було розірвано договір оренди, такі рішення не може бути підставою для вчинення реєстраційної дії, про яку зазначено в п. 3 рішення № 1270, а в разі й вчинення останньої - позивачка не буде позбавлена права на судовий захист.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.01.2023 року у справі № 918/965/22 за позовом фізичної особи-підприємця Скринник Любов Миколаївни до Рівненської міської ради було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (правонаступник якого Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради) Панасюк Валерії Олексіївни про державну реєстрацію припинення речового права № 61075408 від 22.10.2021, яким було припинено право фізичної особи-підприємця Скринник Любов Миколаївни на оренду земельної ділянки кадастровий номер :01:047:0001.

Як зазначає заявник, ігноруючи зазначені вище рішення судів, Рівненська міська рада продовжує порушувати права фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни та приймає рішення від 09.03.2023 року за № 3081 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування Комунальному закладу "Рівненський міський центр фізичного здоров`я населення "Спорт для всіх" Рівненської міської ради вільної від забудови земельної ділянки на вул. В`ячеслава Чорновола (в районі Басівкутського водосховища).

Відтак, на думку заявника, вжиття заходів забезпечення позову у межах даної справи має на меті унеможливити існування обставин, які в подальшому можуть істотно ускладнити для фізичної особи-підприємця Скринник Любов Миколаївни користування орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, суд не встановив підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Відтак, наведених у заяві пояснень та доданих до заяви доказів достатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18).

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект погоджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України, а потім затверджується рішенням відповідного органу (який надавав дозвіл на розробку проекту землеустрою) відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Рішення про затвердження проекту є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Враховуючи наведені заявником в обґрунтування заяви обставини, суд дослідивши заявлене питання приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, з якими звернувся заявник, не може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни від 23.03.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються судом на заявника.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Скринник Любові Миколаївни від 23.03.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 28 березня 2023 року та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Політика Н.А.