ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/19914/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

розглянувши заяву Київського національного лінгвістичного університету

про забезпечення позову

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц."

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 (суддя Балац С.В., повний текст рішення складено та підписано 25.11.2022)

за позовом Київського національного лінгвістичного університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц."

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "ЛІКО-ХОЛДІНГ";

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Л-ГРУП"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство освіти і науки України

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 позов задоволено повністю.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на користь Київського національного лінгвістичного університету об`єкт нерухомого майна: гуртожиток (секція 5, літ. "А"), загальною площею 1212.8 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секц. 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 61.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на користь Київського національного лінгвістичного університету витрати по сплаті судового збору в сумі 230 681 (двісті тридцять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 61 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 року по справі №910/19914/21 та ухвалите нове рішення, яким у позові відмовити повність.

09.01.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Козир Т.П., Яковлєв М.Л.

11.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Київського національного лінгвістичного університету надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/19914/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 11.01.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/19914/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

13.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Київського національного лінгвістичного університету надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

25.01.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 у справі №910/19914/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 20.02.20233 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 задоволено та поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 та призначено до розгляду на 12.04.2023.

Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку

Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

22.03.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у відповідності до якого останній просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення просить залишити в силі.

22.03.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Київського національного лінгвістичного університету надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, до завершення розгляду справи по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функцію державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна, а саме:

- гуртожиток (секція 5, літ. «А»), загальною площею 1212.8 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секц. 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 61.

Обґрунтовуючи дану заяву, позивач вказує на те, що попередній незаконний володілець Гуртожитка (ТОВ «Ліко-Холдінг»), правонаступником якого є Відповідач вже вчиняв дії спрямовані на передачу предмету спору іншій особі під час судового спору у іншій справі №910/2861/18 щодо саме цього предмету позову.

Крім того, вказує на те, що з метою утруднення повернення Гуртожитку Університету під час розгляду судового спору щодо цього майна, ТОВ «Л.С.Ц», передало Гуртожиток в іпотеку іншій пов`язаній особі ТОВ «Л-ГРУП». Так, 16.11.2020 було укладено відповідний договір іпотеки (зареєстрований за номером 6129), наявний в матеріалах справи.

Договір іпотеки було укладено з метою обтяження майна Університету іпотекою для ускладнення витребування вказаного майна та забезпечення можливості вчергове перереєструвати гуртожитки за третіми особами.

Зміна володільця Гуртожитку призведе до неможливості виконати судове рішення, ухвалене в цій справі.

Накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору, по суті спрямоване на збереження Гуртожитку, який відповідач набув незаконно та безпідставно. Отже, накладення арешту на Гуртожиток у цій справі має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені. І такий захід спрямований на забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача в разі залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Застосування заявленого заходу забезпечення позову Університету шляхом накладення арешту на нерухоме майно унеможливить перереєстрацію Гуртожитку на користь Іпотекодержателя або іншої особи.

У разі ж чергової перереєстрації гуртожитку (зміни незаконного володільця), рішення суду в цій справі про витребування майна буде неможливо виконати, а задоволення позовних вимог може втратити сенс.

Чергова зміна незаконного володільця Гуртожитку може призвести до необхідності звертатись до суду з новим позовом.

Тим більше, в цій справі є абсолютно очевидним, що відповідач та ТОВ «Ліко-Холдінг» вже вчиняли дії, спрямовані на перереєстрацію майна, яке було предметом спору в судовій справі, під час її розгляду в суді, тобто допустили недобросовісну поведінку на шкоду правам Університету.

Також позивач наголошує на тому, що відповідно до відомостей реєстру, строк виконання основного зобов`язання за Договором позики, відповідно до реєстру, закінчився 27.10.2021. Тобто, ТОВ «Л-ГРУП» на цей момент може зареєструвати за собою Гуртожиток.

Вказане переконливо свідчить про те, що існують реальні підстави (з урахуванням закінчення строку виконання основного зобов`язання) звернути стягнення у будь-який спосіб на спірне майно та/або продати його третім особам, або обтяжити майно новими іпотеками, передати майно в оренду, управління чи іншим чином розпорядитись гуртожитком.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1127/23 від 23.03.2023, у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/19914/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Гончаров С.А.

Розглянувши доводи заяви позивача про забезпечення позову, проаналізувавши матеріали даної справи, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 138 ГПК заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За статтею 140 ГПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони іншим особам здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №910/12661/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд звертає увагу, що процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову також є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі запроваджено виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Виходячи з викладеного, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, при цьому забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника.

Заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовують тим, що попередній незаконний володілець Гуртожитка (ТОВ «Ліко-Холдінг»), правонаступником якого є Відповідач вже вчиняв дії спрямовані на передачу предмету спору іншій особі під час судового спору у іншій справі №910/2861/18 щодо саме цього предмету позову.

Крім того, вказує на те, що з метою утруднення повернення Гуртожитку Університету під час розгляду судового спору щодо цього майна, ТОВ «Л.С.Ц», передало Гуртожиток в іпотеку іншій пов`язаній особі ТОВ «Л-ГРУП». Так, 16.11.2020 було укладено відповідний договір іпотеки (зареєстрований за номером 6129).

Договір іпотеки було укладено з метою обтяження майна Університету іпотекою для ускладнення витребування вказаного майна та забезпечення можливості вчергове перереєструвати гуртожитки за третіми особами.

Зміна володільця Гуртожитку призведе до неможливості виконати судове рішення, ухвалене в цій справі.

Накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору, по суті спрямоване на збереження Гуртожитку, який відповідач набув незаконно та безпідставно. Отже, накладення арешту на Гуртожиток у цій справі має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені. І такий захід спрямований на забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача в разі залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Застосування заявленого заходу забезпечення позову Університету шляхом накладення арешту на нерухоме майно унеможливить перереєстрацію Гуртожитку на користь Іпотекодержателя або іншої особи.

У разі ж чергової перереєстрації гуртожитку (зміни незаконного володільця), рішення суду в цій справі про витребування майна буде неможливо виконати, а задоволення позовних вимог може втратити сенс.

Чергова зміна незаконного володільця Гуртожитку може призвести до необхідності звертатись до суду з новим позовом.

Також позивач наголошує на тому, що відповідно до відомостей реєстру, строк виконання основного зобов`язання за Договором позики, відповідно до реєстру, закінчився 27.10.2021. Тобто, ТОВ «Л-ГРУП» на цей момент може зареєструвати за собою Гуртожиток.

Вказане, на думку позивача, переконливо свідчить про те, що існують реальні підстави (з урахуванням закінчення строку виконання основного зобов`язання) звернути стягнення у будь-який спосіб на спірне майно та/або продати його третім особам, або обтяжити майно новими іпотеками, передати майно в оренду, управління чи іншим чином розпорядитись гуртожитком.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів встановила, що заявниками не надано доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені в заяві про забезпечення позову аргументи заявника - зокрема, щодо реальної підстави (з урахуванням закінчення строку виконання основного зобов`язання) звернути стягнення у будь-який спосіб на спірне майно та/або продати його третім особам, або обтяжити майно новими іпотеками, передати майно в оренду, управління чи іншим чином розпорядитись гуртожитком у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову - є лише припущеннями, що не є достатньо обґрунтованими підставами для застосування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, на переконання судової колегії, заявлені заходи забезпечення позову не відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України щодо розумності, обґрунтованості, адекватності та доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, а тому суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Київського національного лінгвістичного університету про забезпечення позову.

2. Копію ухвали надіслати учасниками справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в порядку, визначеному ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв