ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.2023р. Справа №905/44/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арсенал-Україна» (03038, м.Київ, вул.Грінченка Миколи, 4, офіс 169, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (85103, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 3, )

про стягнення 88110,93 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арсенал-Україна», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання», м.Костянтинівка про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 75784,10 грн, штрафних санкцій, нарахованих у відповідності до положень п.9.1 договору, в сумі 10187,36 грн, процентів річних у розмірі 2139,47 грн, що разом складає - 88110,93 грн.

Виходячи зі змісту позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості складається з: основного боргу - 74160 грн, штрафних санкцій у вигляді пені - 10187,36 грн, інфляційних втрат - 1624,10 грн, процентів річних - 2139,47 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №16-128 від 17.11.2016р., з огляду на що існують підстави для нарахування пені, відсотків річних та інфляційних.

Ухвалою суду від 17.01.2023р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/44/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» було належним чином повідомлено про розгляд справи №905/44/23 з огляду на наступне.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 вказаного кодексу, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Разом з тим, ч.5 цієї статті визначає, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.01.2023р. була направлена рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 85103, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 3.

Ухвала від 17.01.2023р. була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, враховуючи, що ухвала суду була направлена відповідачу на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження останнього, а матеріали справи не містять доказів повідомлення іншої адреси перебування відповідача, з огляду на приписи ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що вказаний процесуальний документ по справі вважається таким, що був вручений відповідачу.

Ухвала суду від 17.01.2023р. направлена на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на електронні адреси, посилання на які містяться в матеріалах справи: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Водночас, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу» було опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі №905/44/23.

Разом з тим, судом вчинялись дії, направлені на встановлення телефонного зв`язку з відповідачем (телефонограма б/н від 24.01.2023р.).

У цьому випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Станом на 20.03.2023р. відповідач відзиву не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив.

Приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення реалізації ним своїх прав на судовий захист, в т. ч. шляхом надання відповідних заяв по суті справи, спір вирішено за наявними матеріалами в порядку норм ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 17.11.2016р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був підписаний договір поставки №16-128, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити у вказані цим договором строки покупцеві товар в кількості і за цінами, визначеними у специфікаціях, а покупець прийняти й оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.4.1 вказаного договору загальна кількість товару, що поставляється, асортимент, сортамент, номенклатура, загальна вартість товару визначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом п.п.2.1, 2.4 зазначеного договору ціни на товар, надані постачальником, є вільними відпускними та вказуються у специфікаціях до договору, а загальна сума договору визначається сумами специфікацій, додатків, доповнень до вказаного договору.

За правилами п.3.1 договору №16-128 від 17.11.2016р. поставка товару здійснюється автотранспортом на умовах DDP склад покупця у відповідності до «Інкотермс» в редакції 2010 року, якщо інше не вказано у специфікації. Склад покупця розташований за адресою: Україна, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Правобережна, 172. Доставка товару на склад покупця здійснюється вантажоперевізником чи експедиторською компанією.

Як визначено у п.7.1 укладеного сторонами правочину, датою поставки товару є дата підписання накладної на передачу товару.

За змістом п.10.1 договору №16-128 від 17.11.2016р. він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р. включно, а в частині розрахунку до повного виконання. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору ні одна зі сторін не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах на кожний наступний рік.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи наявні докази фактичного існування між сторонами правовідносин з постачання товару саме за договором №16-128 від 17.11.2017р., а доказів існування між сторонами будь-яких інших договірних відносин з постачання товару крім визначених вказаним договором матеріали справи не містять, враховуючи відсутність доказів заявлення постачальником та/або покупцем про закінчення строку дії договору, суд дійшов висновку, що зобов`язання сторін за вказаною угодою продовжились та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень.

В силу норм ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом №88 від 24.05.1995р. Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію є первинний документ.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У спірних правовідносинах первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій з поставки товару за договором є видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які повинні містити, зокрема, прізвища, особистий підпис осіб або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій та, які є відповідальними за їх здійснення.

Як вказує позивач, на підставі видаткової накладної №15 від 05.01.2022р. та товарно-транспортної накладної №15 від 05.01.2022р., позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 74160 грн з ПДВ.

Наведені первинні документи підписані з боку покупця старшим менеджером з поставок Нікітіною І.Є., її підпис на товарно-транспортній накладній скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання».

При цьому, Нікітіній І.Є. видано довіреність №15 від 05.01.2022р. на одержання від імені підприємства відповідача визначеного у накладній переліку та кількості цінностей за договором №16-128 від 17.11.2016р.

Такі дії відповідача свідчать про те, що товар за видатковою накладною №15 від 05.01.2022р. та товарно-транспортною накладною №15 від 05.01.2022р. одержала, а вищевказані документи підписала уповноважена Товариством з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» особа, що за висновками суду, підтверджує здійснення поставки товару та його отримання відповідачем.

Також, господарський суд при розгляді спору приймає до уваги відсутність у матеріалах справи доказів стосовно наявності у відповідача, як покупця за договором, будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання продавцем прийнятих за договором зобов`язань з передання товару.

В матеріалах справи відсутні докази того, що передана згідно з представленими накладними продукція відповідачем не була прийнята з підстав неналежної якості або порушення продавцем умов щодо кількості та асортименту продукції, так само в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт застосування відповідачем передбачених законом та договором наслідків порушення продавцем умов договору щодо порядку та строків продажу, кількості, асортименту, якості товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку товару на суму 74160 грн в межах договору №16-128 від 17.11.2016р.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №16-128 від 17.11.2016р. обов`язок щодо оплати товару у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено, зокрема, вимоги про стягнення основного боргу в сумі 74160 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.7.1 договору №16-128 від 17.11.2016р. покупець зобов`язаний здійснити 100% оплату за поставлений на умовах договору товар, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до виставлених рахунків протягом 7 робочих днів від дати поставки товару, якщо інше не вказано в специфікації. Датою поставки товару є дата підписання накладної на передачу товару.

Як зазначалось, згідно з видатковою накладною №15 від 05.01.2022р. товар було поставлено 05.01.2022р., внаслідок чого зобов`язання з оплати товару мало бути виконано не пізніше 17.01.2022р. (з урахуванням того, що 07.01.2022р. було святковим днем).

При цьому, оскільки рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні норм ст.613 вказаного нормативно-правового акту, внаслідок чого наявність або відсутність рахунку не звільняє покупця від обов`язку оплатити товар, який він прийняв.

Наразі, судом враховано, що платіжні реквізити були відомі відповідачу, оскільки вони наведені безпосередньо у видатковій накладній №15 від 05.01.2022р.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою господарського суду від 17.01.2023р. відповідача було зобов`язано надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності).

Відповідач вимоги суду не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, докази належного виконання зобов`язань з оплати поставленого товару за укладеним сторонами правочином, не представив.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за договором №16-128 від 17.11.2016р. у розмірі 74160 грн підлягають задоволенню на визначену позивачем суму.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом п.9.1 договору №16-128 від 17.11.2016р., за порушення грошових зобов`язань по договору винна сторона платить потерпілій стороні штрафну санкцію в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день порушення умов договору.

За своєю суттю визначена у вказаному пункті договору штрафна санкція є пенею.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 10187,36 грн пені за період з 18.01.2022р. по 18.07.2022р.

Розрахунок пені є арифметично вірним.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 2139,47 грн 3% річних за період з 18.01.2022р. по 03.01.2023р. та 1624,10 грн інфляційних втрат за період з лютого по листопад 2022р.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Разом з тим, перевіривши розрахунок позивача щодо інфляційних втрат, суд встановив, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, суд визнає обґрунтованою визначену позивачем суму інфляційних у розмірі 1624,10 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних збитків, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню на визначені позивачем суми.

З огляду на наведене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арсенал-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2684 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (85103, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арсенал-Україна» (03038, м.Київ, вул.Грінченка Миколи, 4, офіс 169, ) суму основного боргу в розмірі 74160 грн, пеню - 10187,36 грн, інфляційні втрати - 1624,10 грн, 3% річних - 2139,47 грн, а також судовий збір в сумі 2684 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 20.03.2023р.

Повний текст рішення складено 27.03.2023р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця