УХВАЛА

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/18388/21
За заявою Акціонерного товариства "Група "Свердловелектро" (620010, Російська Федерація, Свердловська обл., м. Єкатеринбург, вул. Черняхівського, 61, ідентифікаційний номер )

до Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716)

про банкрутство

Суддя: Яковенко А.В.

Представники учасників: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Група "Свердловелектро" (ідентифікаційний номер ) звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (ідентифікаційний номер 31533716) у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 № 910/18388/21 заяву Акціонерного товариства "Група "Свердловелектро" було прийнято до розгляду, засідання призначено на 20.12.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.12.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716). Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Група "Свердловелектро" (620010, Російська Федерація, Свердловська обл., м. Єкатеринбург, вул. Черняхівського, 61, ідентифікаційний номер ) до Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716) в розмірі 34 537 974,68 грн. (основний борг - 14 248 331,84 грн., штрафні санкції - 20 289 642,84 грн.) Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716). Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 68079 від 04.02.2022 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716). Призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716) арбітражного керуючого Бандуристого Руслана Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1793 від 22.06.2017). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 28.02.2022.

03.02.2022 до суду надійшло клопотання розпорядника майна про витребування доказів.

03.02.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про припинення повноважень керівника боржника.

14.04.2022 до суду надійшло клопотання розпорядника майна про сплату винагороди за період з 20.12.2021 по 20.03.2022 у розмірі 58 500,00 грн.

Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

За наведених обставин призначене на 28.02.2022 судове засідання з розгляду справи № 910/18388/21 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.04.2022 призначено розгляд справи у попередньому засіданні, клопотань розпорядника майна про витребування доказів та про припинення повноважень керівника боржника на 08.08.2022. Зобов`язано боржника подати суду у строк десять днів з моменту отримання ухвали письмові обґрунтовані пояснення стосовно клопотання розпорядника майна про припинення повноважень керівника Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 задоволено частково клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про сплату винагороди. Здійснено сплату основної винагороди арбітражному керуючому Бандуристому Руслану Сергійовичу (свідоцтво арбітражного керуючого № 1793 від 22.06.2017, ідентифікаційний код отримувача НОМЕР_1 ) на його рахунок, відкритий у АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, номер рахунку IBAN НОМЕР_2 за виконання ним повноважень розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" у справі № 910/18388/21 за період з 20.12.2021 по 20.03.2022 в розмірі 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн., 00 коп. з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва UA0015332, відкритого у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, за рахунок коштів, авансованих представником АТ "Група Свердловелектро" адвокатом Ткачуком О.В. у відповідності до квитанції № 0.0..1 від 11.11.2021. Відкладено розгляд справи у попередньому засіданні, клопотань розпорядника майна про витребування доказів та про припинення повноважень керівника боржника на 24.10.22 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 попереднє засідання відкладено на 19.12.2022.

Судове засідання, призначене на 19.12.2022, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2023 призначено розгляд справи у попередньому засіданні, клопотань розпорядника майна про витребування доказів та про припинення повноважень керівника боржника на 06.03.2023.

У судове засідання, призначене на 06.03.2023, представники учасників провадження у справі не з`явилися.

Дослідивши клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про закриття провадження у справі, а також наявні у матеріалах справи документи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначає кредитора як юридичну або фізичну особу, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника (абзац 13 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до частини 14 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Таким чином, системний аналіз наведених норм Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що у справі про банкрутство конкурсними кредиторами є ті особи, які подали до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника і вимоги яких визнані судом. При цьому, такі заяви повинні відповідати вимогам частини 3 статті 45 КУзПБ, бути оплачені судовим збором за встановленою ставкою та розглянуті господарським судом з винесенням судового рішення (у вигляді ухвали попереднього засідання) щодо розміру вимог, які визнаються та/чи відхиляються судом.

Як свідчать матеріали справи, після офіційного оприлюднення 04.02.2023 оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Машторгінвест» до дня проведення попереднього засідання 06.03.2023 жодних заяв від кредиторів з грошовими вимогами до боржника до господарського суду не надходили.

Не надходили такі заяви також до розпорядника майна та боржника.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частинами 1, 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу унормовано, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на даний час Кодекс України з питань банкрутства - суд), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами частин 1 і 2 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Встановивши у підготовчому засіданні 20.12.2021 наявність у боржника заборгованості перед Акціонерним товариством «Група «Свердловелектро» у розмірі 34 537 974,68 грн. (основний борг - 14 248 331,84 грн., штрафні санкції - 20 289 642,84 грн.), суд дійшов висновку про наявність передбачених Кодексом України з процедур банкрутства підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство останнього.

Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно з ч. 2 ст. 64 Конституції України в умовах воєнного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 установлено мораторій на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

При цьому, постанова Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 набрала чинності з 04.03.2022 та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд констатує, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Машторгінвест» станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог.

При цьому, єдиним кредитором, вимоги якого визнані ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.12.2021, є Акціонерне товариство «Група «Свердловелектро» - юридична особа, зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, на виконання грошових вимог якого розповсюджується дія мораторію, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187.

Зазначені обставини унеможливлюють подальше провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає можливості здійснювати процедури банкрутства стосовно особи, до якої не висунуто вимог кредиторів. Також, не існує механізму переходу до підсумкового засідання суду без проведення попереднього засідання, оскільки саме прийняття рішення щодо подальшого здійснення процедури банкрутства належить до компетенції зборів кредиторів, які в даній справі відсутні.

Слід зазначити, що ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства містить особливі підстави для закриття провадження у справі про банкрутство.

Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо:1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника;4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів;5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом;6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог; 7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України;8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

У випадках, передбачених пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (ч. 4 ст. 90 КУзПБ).

Так, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 90 КУзПБ зазначено, що Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог.

Але, як зазначено вище, частиною 2 вказаної статті визначено стадії, на яких суд може закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.6 цієї статті.

Так, у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої даної статті, - суд може закрити провадження у справі лише після визнання боржника банкрутом.

Наразі, пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство юридичної особи, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки судом встановлено, що після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Машторгінвест» станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог, а на виконання грошових вимог ініціюючого кредитора розповсюджується дія мораторію, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187, суд не має змоги належним чином надати обгрунтовану оцінку неплатоспроможності боржника.

У такій ситуації, на переконання суду, подальше провадження у справі про банкрутство є неможливим, тому його належить закрити на підставі п.8 ч.1 ст. 90 КУзПБ.

Визначаючи підставу для закриття провадження у справі про банкрутство, суд виходить з того, що КУзПБ не встановлено вичерпних підстав для закриття провадження у справі про банкрутство до визнання боржника банкрутом в разі, якщо після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство до боржника не висунуто вимог, а пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ передбачено підставу для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку.

Відповідні норми КУзПБ про закриття провадження у справі про банкрутство є процесуальними і повинні застосовуватися, зокрема, у відповідності до частини 3 статті 3 ГПК України, якою передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відтак, оскільки відсутність висунутих до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство вимог кредиторів унеможливлює встановити судом реальну загрозу неплатоспроможності боржника, а також подальше провадження у справі, а КУзПБ не встановлює відповідної підстави для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку, проте не визначає й вичерпного переліку підстав для закриття провадження, суд доходить висновку, що провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Машторгінвест» належить закрити згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України - відсутній предмет спору.

Частинами 1, 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частина 6 цієї статті передбачає, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Як вбачається із доповіді Венеціанської комісії "Про верховенство права" складовими верховенства права є обов`язковість зрозумілості, ясності та передбачуваності положень закону та обов`язковість реалізації владних повноважень відповідно до закону, справедливо та розумно.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України"). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України")

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії" та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить про те, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною права на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів щодо прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд за результатами розгляду справи у попередньому засіданні констатує відсутність заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника та неможливість виконання грошових вимог ініціюючого кредитора, на які розповсюджується дія мораторію, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187, у зв`язку з чим суд задовольняє клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про закриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Машторгінвест».

За наведених обставин, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 231, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі про банкрутство за заявою Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716).

2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

3. Припинити повноваження розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716) арбітражного керуючого Бандуристого Руслана Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1793 від 22.06.2017).

4. Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців внести відповідні відомості щодо закриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Машторгінвест" (01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, ідентифікаційний номер 31533716).

5. Копію ухвали надіслати представнику заявника, боржнику, розпоряднику майна, органу державної виконавчої служби та державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації для відома та внесення відповідних відомостей про закриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст ухвали складено 24.03.2023

Суддя А.В. Яковенко