УХВАЛА

29 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/21572/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., Шапран В.В.

від 18.01.2023

за позовом ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонду Державного майна України

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Завод "Квант" (далі - Відповідач) про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "Завод "Квант" від 13.12.2021, оформлених протоколом від 17.12.2021 №1/2021 та рішень наглядової ради Акціонерного товариства "Завод "Квант", оформлених протоколом засідання наглядової ради №1/2021 від 24.12.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/21572/21 позов задоволено. Визнано недійсними всі рішення загальних зборів акціонерів Відповідача від 13 грудня 2021 року, оформлені протоколом від 17 грудня 2021 року №1/2021, визнано недійсними всі рішення наглядової ради Відповідача, оформлені протоколом засідання наглядової ради № 1/2021 від 24 грудня 2021 року, стягнуто з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що докази належного повідомлення Позивача про проведення позачергових загальних зборів відсутні, що свідчить про унеможливлення його участі у корпоративному управлінні товариством та фактичному позбавленні акціонера можливості надати свої пропозиції, висловити своє ставлення до рішень тощо. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки у статутному капіталі Відповідача державі належить 13 958 068 штук акцій, що складає 73,2784%, до спірних правовідносин застосовуються положення абзацу 1 частини 4 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства" (Наглядова рада має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 апеляційну скаргу Фонду державного майна України задоволено повністю. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/21572/21 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду апеляційної інстанцій мотивовано тим, що Позивачем не доведено обставин неможливості прийняти участь у зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, а тому відповідно його доводи про наявність порушень при скликанні та проведенні позачергових загальних зборів не можуть бути підставою для визнання недійсними, прийнятих на них рішень. При цьому, Позивач не довів впливу оскаржуваних рішень (прийнятих за наявності кворуму) на його права, так само як і не вказав в чому саме полягало порушення прав та / або законних інтересів Позивача з урахуванням змісту ухвалених рішень та яким чином визнання їх недійсними може захистити (відновити) порушене право чи інтерес останнього.

02 березня 2023 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023. За змістом касаційної скарги Позивач просить поновити строк на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

За змістом касаційної скарги Позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без врахування висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 22.12.2021 у справі 924/641/20 у подібних правовідносинах.

Суд зазначає, що у разі посилання на постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування зазначеного висновку.

Проте Позивач чітко не зазначив, яку саме норму права суди застосували без урахування висновку Верховного Суду зазначеного у вищезазначеній постанові та не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Також Позивач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 1 частини 4 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства" у подібних правовідносинах.

Крім того, Позивач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо протиправності всіх рішень наглядової ради акціонерного товариства, прийнятих у незаконному складі за принципом "плодів отруйного дерева".

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник повинен чітко вказати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Проте Позивач, зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо протиправності рішень наглядової ради, чітко не зазначив норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати та не обґрунтовав зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Позивача залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням останньому строку для усунення недоліків шляхом викладення належного обґрунтування виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі №910/21572/21 залишити без руху.

2. Надати Позивачу строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська