ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/207/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг", 54028, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 82/5
до Приватного акціонерного товариства "Балцем", 64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, 3
простягнення 379 608,24 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Балцем" про стягнення 259 327,60 грн. суму основного боргу, 77 814, 84 грн. інфляційні втрати, 31 744,39 грн. - пеня, 10 721,41 грн. - 3% річних, 654 242,54 грн. - штрафу.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду № 04-31/21 від 17.05.2021 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою суду від 19.01.2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг" (вх. 207) залишено без руху.

26.01.2023 року від позивача через канцелярію суду заява (вх. № 1960/23) у якій позивач зазначає, що останнім у прохальній частині позовної заяви допущено помилку, а саме в частині зазначення 654 242,54 грн. - штрафу, у зв`язку із чим, просить суд вважати вірним заявлені вимоги у розмірі 379 608,24 грн. з яких: 259 327,60 грн. суму основного боргу, 77 814, 84 грн. інфляційні втрати, 31 744,39 грн. - пеня, 10 721,41 грн. - 3% річних, тому позивачем надано до суду уточнену позовну заяву.

Також позивачем у пункті 3 прохальної частини позовної заяви клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/207/23. Задоволено клопотання позивача викладене у 3 пункті прохальної частини позовної заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи № 922/207/23 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду від 26.01.2023 року про відкриття провадження у справі № 922/207/23 було направлено судом на юридичну адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте 08.02.2023 року копія ухвали суду була повернута поштовим відділенням «Укрпошти» на адресу суду.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 року у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. ГПК України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення учасників справи про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг" (позивач, підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Балцем" (відповідач, замовник) 17.05.2021 року було укладено договір підряду № 04-31/21.

Пунктом 11.1. договору, сторони погодили, що даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розірвання до їх повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань, які залишились не виконаними.

Відповідно до пункту 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати згідно з ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2012 Капітальний ремонт турбокомпресора типу К-250-61-5 (інвентарний номер № 47591), в строки та на умовах зазначених у цьому договорі.

Об`єкт виконання робіт: ПрАТ "Балцем" за адресою: 64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, буд. 3 (пункт 1.2. договору).

Обсяги та зміст підрядних робіт за цим договором визначається локальним кошторисом договірна ціна / калькуляцією на будівельні роботи (додаток № 1 до договору) (пункт 1.3. договору).

Пунктом 2.1. договору, сторони погодили, що вартість робіт, що виконуються за даним договором складає 560 085,00 грн. крім того ПДВ 20 % - 112 017,00 грн., всього з урахуванням ПДВ: 672 102,00 грн.

Відповідно до пункту 2.3. договору, сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються з відстрочкою в 45 календарних днів з моменту підписання щомісячних актів виконаних робіт в безготівковій формі у національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Виконані підрядником роботи, згідно з цим договором, оформляються щомісячними актами здачі - приймання виконаних робіт у строк до 7 робочих днів після отримання акту замовником (пункт 4.1. договору).

У разі ненадходження у термін, зазначений у пункті 4.1. цього договору зауважень (мотивованої відмови), виконані роботи вважаються прийнятими та підлягають оплаті (пункт 4.4. договору).

За твердженнями позивача, на виконання умов договору останнім у липні 2021 року було виконано договірні роботи на загальну суму 309 327,60 грн., про що свідчить підписаний 20.07.2021 року між сторонами акт № _04-31/21-1-1 прийому виконаних підрядних робіт за липень 2021 року.

Проте відповідач за виконані роботи розрахувався частково, а саме на суму 50 000, 00 грн. про що свідчать виписка банку за 25.10.2021 року.

Також позивач зазначає, що останнім на адресу відповідача було направлено вимогу від 11.12.2021 року № 1112-1 у якій останній просив, сплатити суму боргу у розмірі 259 327,60 грн., та вимогу від 01.02.2022 року № 0201-1, у якій також вимагав сплатити суму боргу у розмірі 259 327,60 грн.

Вищевказані вимоги відповідачем залишені без задоволення, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладений між сторонами договір № 04-31/21 від 17.05.2021 року за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Відповідно до вимог статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Тобто ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони пунктом 4.1. договору погодили, що виконані підрядником роботи, згідно з цим договором, оформляються щомісячними актами здачі - приймання виконаних робіт у строк до 7 робочих днів після отримання акту замовником.

20.07.2021 року між сторонами підписаний акт № _04-31/21-1-1 прийому виконаних підрядних робіт за липень 2021 року, проте в акті відсутня дата складання відповідного документу генерального директора Д.В. Цивун.

При цьому за розрахунком позивача сума боргу, яка не сплачена відповідачем із урахуванням часткової оплати (50 000,00 грн.) становить суму у розмірі 259 327,60 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач будь-яких доказів сплати суми боргу позивачу не надав, наявності заборгованості перед позивачем не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 259 327,60 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем нараховано 77 814, 84 грн. інфляційні втрати, 31 744,39 грн. - пеня, 10 721,41 грн. - 3% річних за загальний період з 04.09.2021 року по 09.01.2023 року відповідно до наданого розрахунку.

Частиною 2статті 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем на суму боргу у період з 04.09.2021 року по 25.10.2021 року на суму боргу 309 237,60 грн. та з 26.10.2021 року по 09.01.2023 року на суму боргу 259 327,60 грн.

Проте, суд здійснивши перевірку вищезазначених нарахувань відповідно до наданого розрахунку в онлайн системі "Лігазакон" дійшов до висновку, що відповідні нарахування не суперечать вимогами законодавства, та підлягають до задоволення.

Щодо нарахованих позивачем 31 744,39 грн. суми пені за період з 04.09.2022 року по 25.10.2021 року на суму боргу 309 237,60 грн. та з 26.10.2021 року по 25.04.2022 року на суму боргу 259 327,60 грн. відповідно до наданого розрахунку, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно вимог частини 1 статті 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Особливістю пені як штрафної економічної санкції є те, що вона встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми, причому за кожний день прострочення, доки зобов`язання не буде виконане. Тобто це санкція, розмір якої збільшується залежно від продовження правопорушення. Залежністю суми пені від кількості днів (терміну) прострочення виконання вона відрізняється від неустойки як санкції за господарське правопорушення.

Штраф як різновид неустойки може бути у конкретній грошовій сумі; у відсотковому відношенні до суми всього зобов`язання або до невиконаної його частини; у розмірі вартості предмета зобов`язання; у кратному розмірі предмета зобов`язання.

З огляду на викладене, пеня це безперервно наростаюча сума за кожний день прострочення протягом визначеного часу, штраф стягується одноразово у формі, визначеній договором.

Як вбачається із умов пункту 7.2. договору, сторони визначили, що за порушення строків оплати замовником, із останнього стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент невиконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені в онлайн системі "Лігазакон" за вищезазначений період, та виходячи з пункту 7.2. договору, приписів статті 231 Господарського кодексу України, судом встановлено, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, та за розрахунком суду розмір пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (за період з 04.09.2021 року по 25.10.2021 року на суму боргу 309 237,60 грн. та з 26.10.2021 року по 25.04.2022 року на суму боргу 259 327,60 грн. ), у зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що сума пені у розмірі 31 744,39 грн. підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України, будь-яких доказів у спростування позовних вимог до суду надано не було.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі - 259 327,60 грн. інфляційних втрат у розмірі - 77 814, 84 грн., пеню у сумі - 31 744,39 грн., 3% річних у розмірі 10 721,41 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 5 694,12 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Балцем" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг" (54028, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 82/5, ) про стягнення грошових коштів у розмірі 379 608,24 грн. з яких: 259 327,60 грн. сума основного боргу, 77 814, 84 грн. інфляційні втрати, 31 744,39 грн. - пеня, 10 721,41 грн. - 3% річних, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 694,12 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріскомінфо-Юг" (54028, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 82/5, );

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Балцем" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, 3, ).

Повне рішення складено "28" березня 2023 р.

Суддя О.О. Ємельянова