ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023м. ХарківСправа № 922/2326/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в загальному позовному провадженні справу

за позовом Фізична особа-підприємець Моніч Олександр Анатолійович
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль"
простягнення коштів
за участю представників:

позивача - Тойка С.С. (в суді)

відповідача - Ратушинська І.О. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Моніча Олександра Анатолійовича (Позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" (Відповідач) 82 133,61 грн, які складаються з 61 120,00 грн заборгованості, 1 997,38 грн 3% річних та 16 016,23 грн інфляційних (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06.02.2023).

В обґрунтування своїх вимог, Позивач зазначає, що між ТОВ Гелиум Трейд (Орендар) та ТОВ Євротекстиль укладений договір оренди №1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року нежитлового приміщення № 587.4 загальною площею 188,48 кв. м. за адресою місто Харків, проспект Героїв Харкова (колишня назва проспект Московський) буд. 199, літ. Д5. Згідно пункту 3.6.4. договору оренди № 1ЄВТ0210015, ТОВ Гелиум Трейд здійснив перерахування на рахунок ТОВ Євротекстиль комунально-забезпечувального платежу у розмірі 64 120 (шістдесят чотири тисячі сто двадцять) грн. 31.12.2021 року договір оренди № 1ЄВТ0210015 був розірваний між сторонами, а забезпечувальний платіж повернуто не було. 02.11.2022 року між ТОВ Гелиум Трейд та ФОП Моніч О.А. був укладений договір про передачу прав № 0211-22. Відповідно до умов договору № 0211-22, ФОП Моніч О.А. набув право вимоги, що виникло у ТОВ Гелиум Трейд до ТОВ Євротекстиль за договором оренди № 1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 25.11.2022 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/2326/22 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

29.12.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача (вх. №17351) в якому він заперечує проти позовних вимог. Також, в своєму відзиві відповідач просив суд поставити позивачу запитання в порядку ст. 90 ГПК України.

Ухвалою суду від 03.01.2023 було задоволено клопотання відповідача та зобов`язано позивача в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на поставлені у відзиві питання.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.01.2023 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

05.01.2023 позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №294).

30.01.2023 до суду (через систему "Електронний суд") надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" 82 133,61 грн, які складаються з 61 120,00 грн заборгованості, 1 997,38 грн 3% річних та 16 016,23 грн інфляційних.

Ухвалою суду від 01.02.2023 було повернуто заяву позивача про збільшення позовних вимог від 30.01.2023, у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ст. 46 ГПК України.

06.02.2023 до суду (через систему "Електронний суд") повторно надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" 82 133,61 грн, які складаються з 61 120,00 грн заборгованості, 1 997,38 грн 3% річних та 16 016,23 грн інфляційних.

Ухвалою суду від 07.02.2023 прийнято заяву позивача вх. №2659/23 від 06.02.2023 про збільшення позовних вимог та продовжено розгляд справи №922/2326/22 з її урахуванням.

Підготовче засідання у справі було призначено на 15.02.2023.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Також відповідачем були подані до суду:

1 - письмові пояснення щодо обставин спору та заяви свідка, поданої позивачем,

2 - заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог,

3 - клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Ухвалою суду від 15.02.2023 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача від 14.02.2023 про застосування до позивача заходів процесуального примусу та стягнення з позивача штрафу; відмовити в задоволенні клопотання відповідача від 14.02.2023 про зобов`язання позивача виконати вимоги ухвали суду від 03.01.2023 в частині надання відповідей на поставлені питання; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до розгляду по суті на 13 березня 2023р.

13.03.2023 в судовому засіданні по розгляду справи по суті суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами та перейшов до стадії судових дебатів. 13.03.2023 на стадії судових дебатів було оголошено перерву в судовому засіданні до 20.03.2023.

17.03.2023 позивачем подано заяву вх. №6591 в якій він просить долучити до матеріалів справи докази, а саме пояснення директора ТОВ "Ексімторг Лтд", яку було повернуто ухвалою від 20.03.2023.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.03.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановивлені наступні обставини справи:

Між ТОВ «Гелиум Трейд» (Орендар) та ТОВ «Євротекстиль» (Орендодавець) був укладений договір оренди №1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року нежитлового приміщення за адресою місто Харків, проспект Героїв Харкова (колишня назва проспект Московський) буд. 199, літ. Д5.

Згідно п. 3.2 Договору оренди, орендар вносить орендну плату після підписання сторонами Акта №1.

Згідно пункту 3.6.4. договору оренди № 1ЄВТ0210015 орендар зобов`язався на протязі 7 днів з моменту підписання договору сплатити комунально-забезпечувальний платіж.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно пункту 3.6.4. договору оренди № 1ЄВТ0210015 ТОВ «Гелиум Трейд» здійснило перерахування на рахунок ТОВ «Євротекстиль» комунально-забезпечувального платежу у розмірі 64 120 грн. Оплати підтверджуються банківської випискою. 29 березня 2021 року ТОВ «Гелиум Трейд» здійснило оплату 54 000 грн та 07.05.2021 року ТОВ «Гелиум Трейд» здійснило додаткову оплату 10 120 грн.

Дані обставини не оспорюються відповідачем.

11.05.2021 між ТОВ «Гелиум Трейд» та ТОВ "Євротекстиль" було підписано Акт №1, згідно якого ТОВ "Євротекстиль" було передано ТОВ «Гелиум Трейд» за договором №1ЄВТ0210015 в оренду нежитлове приміщення №587.4 загальною площею 188.48 кв. м. за адресою місто Харків, проспект Героїв Харкова (колишня назва проспект Московський) буд. 199, літ. Д5.

Дані обставини не оспорюються відповідачем.

В подальшому договір оренди № 1ЄВТ0210015 був розірваний між сторонами, що підтверджується актом від 31.12.2021.

За умовами пункту 3.6.4. названого договору оренди, сторони погодили, що у випадку, якщо комунально-забезпечувальний платіж не був використаний ТОВ «Євротекстиль» (тобто орендар не мав заборгованості зі сплати комунальних послуг за останні два місяці оренди), то сума такого платежу підлягає поверненню на протязі 15 календарних днів з моменту підписання акту повернення об`єкту оренди.

З наданих до матеріалів справи вбачається, що заборгованості з орендної плати або з оплати комунальних послуг ТОВ «Гелиум Трейд» не мало, що підтверджується наданими до суду копіями платіжних доручень за останні 3 (три) місяці оренди, з яких можна встановити, що суми оплат були майже однаковими (з урахуванням початку опалювального сезону).

Як зазначає позивач, ТОВ «Євротекстиль» не повернуло ТОВ «Гелиум Трейд» комунально-забезпечувальний платіж.

Дані обставини не були спростовані відповідачем.

В подальшому, 02.11.2022 року між ТОВ «Гелиум Трейд» та ФОП Моніч О.А. (позивачем у справі) був укладений договір про передачу прав № 0211-22.

Відповідно до умов договору № 0211-22. ФОП Моніч О.А. набув право вимоги, що виникло у ТОВ «Гелиум Трейд» до ТОВ «Євротекстиль» за договором оренди № 1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку наданим сторонами доказам, обставинам, зазначеним в обґрунтування позовних вимог та запереченням відповідача, суд зазначає наступне:

Предмет спору є повернення коштів, які були сплачені орендарем - ТОВ "Геліум Трейд" за договором оренди нежитлового приміщення, які на даний час утримуються відповідачем.

Для встановлення правових підстав відносно повернення названих коштів (комунально-забезпечувальний платіж) необхідно встановити факт припинення користування об`єктом оренди, що відповідно до п. 3.6.4. є підставою для повернення ТОВ «Євротекстиль» забезпечувального платежу.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що Акт приймання-передачі приміщення, відповідно до якого ТОВ «Гелиум Трейд» повернуло, а ТОВ «Євротекстиль» прийняло нежитлові приміщення за вищевказаним договором оренди був підписаний спочатку ТОВ «Гелиум Трейд» 31.12.2021 року і переданий офіційному представнику Орендодавця у місті Харкові, для підписання зі сторони ТОВ «Євротекстиль». Згодом, представником відповідача у місті Харкові сканкопія підписаного з двох сторін акту була передана ТОВ «Гелиум Трейд», а оригінал мав бути надісланий з міста Києва (місце розташування головного офісу відповідача). На протязі січня 2022 року ТОВ «Євротекстиль» не повертав підписаний зі свого боку оригінал акту від 31.12.2021 року мотивуючи відпусткою уповноваженої особи Орендодавця, що підписує всі документи, які стосуються оренди. Згодом, на початку лютого, представник Орендодавця у місті Харкові перебувала у відпустці, а з 24.02.2022 року на території міста Харкова та частково на території Харківської області розпочалися бойові дії.

ТОВ «Євротекстиль» вказує у своєму відзиві, що не підписував Акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 31 грудня 2021 року і на сьогоднішній день у Відповідача немає оригіналу такого. Акту, оскільки підписант фактично не знаходився на території України, а був у відпустці в період з 28 грудня 2021 року по 14 січня 2022 року, про що свідчить Наказ про відпустку Директора №13/к/тр від 13 грудня 2021 року та Протокол №21-12/2021 від 22 грудня 2021 року.

Однак, відповідач не надав суду жодного доказу використання ТОВ «Гелиум Трейд» приміщення за вказаним у позові договором оренди. Тобто докази користування об`єктом оренди відсутні.

Заперечуючи факт підписання акту, відповідачем не було заявлено ні клопотання про витребування оригіналу цього акту у позивача чи іншої особи у володінні якої він знаходиться, доказів отримання орендарем сканкопії акту повернення майна тощо. Також, відповідачем не заявлялося й клопотання про проведення у справі почеркознавчої експертизи підпису директора відповідача на копії акту.

При цьому слід зазначити, що суд не має процесуального права з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета позову.

Вказуючи про те, що ТОВ «Євротекстиль» не підписувало акт повернення об`єкту оренди, єдине на що посилається боржник це на те, що директор товариства Зінчук Н.В. перебувала у відпустці, однак, позивач в своїй позовній заяві не вказує про те, що акт повернення приміщення було підписано з боку відповідача саме 31.12.2021, а не пізніше. В позові зазначено, що акт був підписаний спочатку ТОВ «Гелиум Трейд» 31.12.2021 року і переданий офіційному представнику Орендодавця у місті Харкові, для підписання зі сторони ТОВ «Євротекстиль». Згодом, представником ТОВ «Євротекстиль» у місті Харкові, що постійно перебував у будівлі в якій ТОВ «Гелиум Трейд» орендувало приміщення, була повернута сканкопія підписаного з двох сторін акту, а оригінал, зі слів представника, мав бути надісланий з міста Києва.

Відповідач вказуючи про те, що акт приймання-передачі не був підписаний з боку ТОВ «Євротекстиль», не пояснює суду чому отримавши лист-вимогу від ТОВ «Гелиум Трейд» стосовно повернення оригіналу акту, він жодним чином не відреагувало на отриману вимогу. Тобто, у випадку безпідставності отриманої вимоги і продовження використання об`єкту оренди, відповідач абсолютно обґрунтовано міг би письмово заперечити і встановити відсутність правових підстав у ТОВ «Гелиум Трейд» стосовно вимоги про повернення забезпечувального платежу.

Натомість, позивачем до позовної заяви було долучено копію акту повернення об`єкту оренди від ТОВ «Гелиум Трейд» на користь ТОВ «Євротекстиль», який підписаний з боку ТОВ «Євротекстиль».

Тобто, підписавши акт про повернення об`єкту оренди, складений 31.12.2021, відповідач фактично погодив факт звільнення 31.12.2021 ТОВ «Гелиум Трейд» орендованих приміщень.

Відповідно до п. 9.1. Договору оренди чітко зазначено, що Орендар передає Орендодавцю Об`єкт оренди в день закінчення строку оренди або дострокового припинення цього Договору. Передача Об`єкта оренди оформлюється Актом приймання-передачі (Акт №2), який складається в двох примірниках та підписується Сторонами (їх уповноваженими представниками).

Таким чином, в розумінні статті 77 ГПК України, головна обставина справи - повернення об`єкту оренди, доведена належним доказом по справі.

Слід зазначити, що відповідач визнає той факт, що ТОВ «Гелиум Трейд» сплатило забезпечувальний платіж і у ТОВ «Євротекстиль» є договірний обов`язок повернути такий платіж, проте відповідач лише вказує на те що акт повернення об`єкту оренди не був підписаний з його боку (обґрунтування невідповідності такої позиції обставинам справи викладені вище). Доказів користування орендарем приміщеннями після 31.12.2021 відповідачем також надано не було.

Також позивач повідомив, що підписаний Акт приймання-передачі від 31.12.2021 року ТОВ «Гелиум Трейд» був переданий Сягло Оксаною Анатолівною - представником ТОВ «Євротекстиль» у місті Харкові, яка постійно знаходилась в кабінеті на першому поверсі у будівлі за адресою місто Харків, проспект Героїв Харкова (Московський проспект на той час) буд. 199 літ. Д5.

Дані обставини не спростовані відповідачем, клопотань про виклик зазначеної особи в суд для надання пояснень відповідачем не заявлялося.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, у відповідача виник обов`язок щодо повернення ТОВ "Гелиум Трейд" забезпечувального платежу.

Щодо скасування судового наказу суду у справі №910/8279/22 про стягнення з ТОВ «Євротекстиль» заборгованості слід зазначити наступне.

Боржником зазначається, що Наказ суду, нібито, був скасований на підставі наданих ТОВ «Євротекстиль» доказів про відсутність підстав для стягнення боргу.

Однак, нормами статті 158 ГПК України, визначено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу. Іншими словами, у випадку надходження до суду заяви про скасування Наказу, суд не має нічого іншого ніж скасовувати виданий Наказ. Під час розгляду заяви про скасування Наказу суд не встановлює будь-які обставини, не з`ясовує факти, не перевіряє докази, а лише встановлює підстави для повернення такої заяви і у випадку їх відсутності раніше виданий Наказ скасовується.

Щодо договору від 02.11.2022 року, укладеному між ТОВ «Гелиум Трейд» та ФОП Моніч О.А. про передачу прав № 0211-22, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов договору № 0211-22, ФОП Моніч О.А. набув право вимоги, що виникло у ТОВ «Гелиум Трейд» до ТОВ «Євротекстиль» за договором оренди № 1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року.

Відповідно до п. 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Зобов`язання, з приводу повернення забезпечувального платежу виникло на підставі договору оренди укладеному у письмовій формі. Договір про передачу прав був також укладений у письмовій формі, що відповідає вимогам статті 513 ЦК України.

Інших вимог щодо форми та змісту такого договору не визначено, в тому числі й щодо визначення відносин між первісним кредитором та новим кредитором на підставі яких передаються такі права вимоги.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 р. у справі № 910/7320/17, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги (цесії) може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Згідно статті 514, статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положення п. 1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, твердження відповідача щодо необізнаності позивача з обставинами справи спростовано положенням статті 517 ЦК України, згідно якої ТОВ «Гелиум Трейд» не лише мало було надати усі необхідні документи в підтвердження існування права вимоги, але й зобов`язано було надати новому кредитору повну та об`єктивну інформацію щодо всіх обставин існуючого права вимоги до ТОВ «Євротекстиль».

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

За умовами договору № 0211-22 від 02.11.2022 року про передачу прав, ФОП Моніч О.А. набув право вимоги за договором оренди № 1ЄВТ0210015 від 09.02.2021 року, боржником за яким є ТОВ «Євротекстиль».

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

ТОВ «Євротекстиль» мало зобов`язання повернути забезпечувальний платіж на користь ТОВ «Гелиум Трейд» впродовж не більше ніж 15 днів з моменту фактичного припинення користування приміщенням.

Відповідно до п.1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з другою частиною статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись ч. 2 статті 625, ст. 514 ЦК України позивачем було нараховано інфляційні втрати та 3% річних на існуючу суму заборгованості.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд, перевіривши розрахунок інфляції та річних, дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 185, 191, 192, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) на користь Фізичної особи-підприємця Моніча Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 61 120,00 грн заборгованості, 1 997,38 грн 3% річних, 16 016,23 грн інфляційних та 2 481,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець Моніч Олександр Анатолійович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ).

Повне рішення складено "29" березня 2023 р.

Суддя С.А. Прохоров