РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2023Справа № 910/14525/22
За позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО ЛІЗІНГ ЮКРЕЙН»

про стягнення 263 200, 56 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО ЛІЗІНГ ЮКРЕЙН» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 263 200, 56 грн, з яких: 194 531, 09 грн основний борг та 68 669, 47 грн пеня.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 525-527, 530, 610, 611, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 1, 2, 5, 173, 175, 193, 202, 216-218, 229-232 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором підряду на виконання окремих видів та комплексів робіт №12-11-21 від 12.11.2021, в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

09.01.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/14525/22 визнано справу малозначною, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

10.02.2023 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли виписки з банку про рух коштів між ним і відповідачем та письмове підтвердження, що станом на 08.02.2023 ціна позову залишається незмінною.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 12.01.2023, яка отримана останнім 21.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 782.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги вище наведене та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.11.2021 між позивачем (надалі - підрядник) та відповідачем (надалі - генпідрядник) укладено договір №12-11-21, відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними і залученими силами, засобами і способами роботи з будівництва Великої окружної дороги на ділянці від проспекту Маршала Рокоссовського до вулиці Богатирської з будівництвом транспортної розв`язки в різних рівнях (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013) (надалі - роботи, об`єкт), відповідно до затвердженої проектної документації, діючих норм і стандартів, здати в встановлені цим договором строки виконані роботи генпідряднику, усунути за свій рахунок недоробки/недоліки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та виявлені в процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об`єкту та генпідрядник зобов`язується передати затверджену проектну документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна вартість (договірна ціна) робіт за договором є динамічною (може лише зменшуватись) становить загальну суму на яку підписано сторонами додаткові угоди до цього договору та відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3.

Згідно із п. 4.1. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі: підписаних сторонами договору актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3 проміжними платежами за виконані роботи в межах не більш як 95 відсотків їх вартості за договірною ціною.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання документів зазначених в п. 4.1. договору, з урахуванням авансових платежів.

Генпідрядник за порушення строків оплати робіт за даним договором, за умови надходження коштів на рахунок від замовника будівництва об`єкта на відповідні виконані види та комплекси (етапи) робіт підрядником, сплачує на користь підрядника пеню в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості неоплачених робіт (п. 14.2. договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 21.1. договору).

14.12.2021 сторонами без зауважень підписано та скріплено печатками акт № 277 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) на суму 194 531, 09 грн і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року на суму 194 531, 09 грн.

Як зазначає позивачем, відповідач виконані роботи не оплатив, у зв`язку з чим позивачем 02.12.2022 направлено на адресу відповідача претензію за № 847 від 01.12.2022 про сплату заборгованості в розмірі 194 531, 09 грн, що підтверджується описом вкладення та чеком поштового відправлення № 55.

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором, у частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 194 531, 09 грн основного боргу та 68 669, 47 грн пені.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем виконано, а відповідачем прийнято, роботи на загальну суму 194 531, 09 грн, що підтверджується актом № 277 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) і довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3).

Суд зазначає, що вказані вище акт № 277 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) і довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року 14.12.2021 підписані та скріплені печаткою з боку відповідача без зауважень та заперечень.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання документів зазначених в п. 4.1. договору, з урахуванням авансових платежів.

Враховуючи, що акт № 277 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) і довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року підписані 14.12.2021, то враховуючи строк оплати, який передбачений в п. 4.3. договору, а саме протягом 10 банківських днів з дня їх підписання, останнім днем оплати виконаних робіт є 29.12.2021.

Доказів оплати виконаних робіт відповідачем матеріали справи не містять та відповідачем, у порядку передбаченому ГПК України, суду таких доказів не надано.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості виконаних робіт у розмірі 194 531, 09 грн, доказів її погашення відповідачем не надано та вказана заборгованість не спростована, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення суми основної заборгованості.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 68 669, 47 грн пені за період з 27.12.2021 по 14.12.2022.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

У пункті 14.2. договору сторони погодили, що генпідрядник за порушення строків оплати робіт за даним договором, за умови надходження коштів на рахунок від замовника будівництва об`єкта на відповідні виконані види та комплекси (етапи) робіт підрядником, сплачує на користь підрядника пеню в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості неоплачених робіт.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в сумі 68 669, 47 грн за період з 27.12.2021 по 14.12.2022, суд зазначає, що він виконаний невірно, оскільки, як установлено судом вище, позивачем невірно визначено строк оплати (30.12.2021, а не 27.12.2021), а тому останнім невірно визначено період нарахування пені. Також позивачем не враховано шестимісячний строк нарахування пені визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а позивачем фактично нарахована пеня за 11 місяців, та те, що п. 14.2. договору передбачено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Судом здійснено власний розрахунок пені за несвоєчасну оплату в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, враховуючи шестимісячний строк нарахування пені встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, при цьому обмежуючись сумами та періодами визначеними позивачем, а саме за загальний період з 30.12.2021 по 30.06.2021, за яким розмір пені за вказаний період складає 23 748,78 грн.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунку щодо заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 194 531, 09 грн основного боргу та 23 748, 78 грн пені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО ЛІЗІНГ ЮКРЕЙН» (02072, місто Київ, проспект Бажана, будинок 14, офіс 8, ідентифікаційний код 30401629) на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (03170, місто Київ, вулиця Янтарна, будинок 5, ідентифікаційний код 03359090) 194 531 (сто дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять одну) грн 09 коп. основного боргу, 23 748 (двадцять три тисячі сімсот сорок вісім) грн 78 коп. пені та 3 274 (три тисячі двісті сімдесят чотири) грн 20 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А. Карабань