РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2023Справа № 910/1288/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, офіс 7Б)
доТовариства з обмеженою відповіда льністю "Клімат Комфот ЛТД" (02166, місто Київ, вулиця Мілютенка, будинок 46, квартира 133)
простягнення 124 714 грн 13 коп.
Представники:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клімат Комфот ЛТД" про стягнення 124 714 грн 13 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору оренди № А00102019 від 15.12.2020, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо орендної плати за надане в оренду обладнання, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 30 240 грн 00 коп. Також, у зв`язку із неповерненням наданого в оренду обладнання позивачем заявлено вимогу щодо відшкодування вартості обладнання у розмірі 8 874 грн 13 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 85 600 грн 00 коп. неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2023 відкрито провадження у справі № 910/1288/22 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

13.10.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

07.03.2023 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 711, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (02166, місто Київ, вул. Мілютенка, будинок 46, квартира 133), було направлено ухвалу від 27.01.2023, із зазначенням причини повернення: закінченням встановленого строку зберігання (довідка ф.20 від 01.03.2023).

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2023 вручена відповідачу 01.03.2023

Станом на 30.03.2023 відповідачем вимог ухвали суду від 27.01.2023, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Клімат Комфот ЛТД" не скористалося наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будпрокат - Україна" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Клімат Комфот ЛТД" (орендар за договором) укладено договір оренди № А00102019 (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування будівельне та інше обладнання, яке є об`єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору. Орендар зобов`язаний повернути обладнання на визначених цим договором умовах.

Згідно з пунктом 1.2. договору найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідному додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за одну добу й вказується у відповідному додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору. Орендна плата розраховується орендодавцем і підлягає оплаті орендарем з дати підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання в оренду та до дати підписання сторонам акту повернення обладнання з тимчасового користування (оренди).

Пунктом 2.2. договору визначено, що вартість оренди, зазначена у відповідному додатку, дійсна й не підлягає зміні орендодавцем за умови 100 % передоплати орендарем вартості оренди за весь період, зазначений сторонами в акті передачі обладнання в тимчасове користування.

У відповідності до пункту 3.1. договору орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100 % на підставі відповідного додатку до договору або рахунку, виставленого орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Сторони погодили, що рахунки на оплату, сформовані орендодавцем та направлені або можуть бути направлені з його електронної пошти орендарю є належною підставою для проведення орендарем оплати за цим договором.

У пункті 3.2. договору зазначено, що розрахунки за цим договором здійснюються орендарем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до пункту 3.4 договору у випадку продовження терміну оренди або часу фактичного користування обладнанням, орендар зобов`язаний провести 100 % передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди, при цьому самостійно розрахувавши додаткову вартість оренди та не пізніше останнього дня обумовленого сторонами терміну оренди, або наступного банківського дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди, перерахувати орендну плату на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що сторони щомісячно, у строк до 7 календарного дня місяця наступного за звітним, підписують акти виконаних робіт (наданих послуг).

Акти виконаних робіт направляються через програмний комплекс "М.Е. Doc", або письмовим відправленням у разі відсутності у орендаря можливості отримувати акти виконаних робіт через програмне забезпечення. Орендар зобов`язаний підписати наданий акт та передати підписаний примірник акту орендодавцю протягом 5-ти днів з моменту його отримання або надати вмотивовану відмову від підписання акту.

У разі не надання орендарем орендодавцю відповідного акту або вмотивованої відмови у встановлений цим договором строк, акт виконаних робіт (наданих послуг) вважається підписаним та погодженим між сторонами, та підлягає оплаті орендарем без заперечень.

Згідно з пунктом 4.1. договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному додатку та акті передачі до цього договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за актом прийому-передачі в оренду.

Пунктом 4.2. договору визначено, що мінімальний строк оренди обладнання зазначається сторонами у відповідному додатку/акті до цього договору. Якщо строк фактичного користування обладнанням орендарем склав менше мінімального строку зазначеного у додатку, вважається, що обладнання було орендоване на мінімальний строк і орендна плата в такому випадку підлягає сплаті не менше ніж за мінімальний строк.

У пункті 4.4 договору сторони погодили, що при намірі орендаря продовжити термін оренди, останній зобов`язаний провести 100 % передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди, якщо сторони не домовились про інше. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступної оренди, обладнання повинно бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди в дводенний строк, орендодавець має право самостійно забрати обладнання за адресою його розташування, при цьому, орендар зобов`язаний відшкодувати вартість проїзду транспорту в обидві сторони, розбирання (демонтаж) обладнання і т.п. на підставі рахунку орендодавця; або відмовитися від прийняття обладнання, про що орендодавець зобов`язаний письмово сповістити орендаря. Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві вартість обладнання протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або з отримання письмового повідомлення про відмову від прийняття обладнання.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що повернення обладнання здійснюється у зв`язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою орендодавця у випадках, передбачених даним договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання акту повернення обладнання з тимчасового користування.

Орендар повинен повернути обладнання в день і час закінчення строку оренди, зазначеному у відповідному додатку до цього договору та/або в акту передачі, або зазначений у вимозі орендодавця про повернення обладнання строк, у визначених договором випадках (пункт 5.7 договору).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, зазначеного в акті передачі обладнання в тимчасове користування або додатку до договору, орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки.

Відповідно до пункту 8.1. договору сторони дійшли згоди, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

На виконання умов укладеного договору оренди № А00102019 від 15.12.2020, згідно акту передачі обладнання у тимчасове користування від 26.07.2021 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду обладнання, а саме: вишка варіант 0,75 х 1,6 (3+1, вис.5,1) у складі 1 комплект вартістю 8 874 грн 13 коп. з вартістю оренди 120 грн 00 коп./доба на 5 діб з 26.07.2021.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" посилалося на те, що в підтвердження послуг з користування об`єктом оренди за договором орендодавцем були складені та направлені відповідачу через програмний комплекс "М.Е.Doc" акти надання послуг на загальну суму 30 240 грн 00 коп., а саме: № 440 від 31.01.2022 на суму 3 360 грн 00 коп., № 1171 від 24.02.2022 на суму 2 880 грн 00 коп., № 1492 від 31.05.2022 на суму 1 920 грн 00 коп., № 1758 від 30.06.2022 на суму 3 600 грн 00 коп., № 2190 від 31.07.2022 на суму 3 720 грн 00 коп., № 3581 від 31.08.2022 на суму 3 720 грн 00 коп., № 3008 від 30.09.2022 на суму 3 600 грн 00 коп., № 3508 від 31.10.2022 на суму 3 720 грн 00 коп. та № 4248 від 31.12.2022 на суму 3 720 грн 00 коп.

З огляду на умови пункту 3.5.1 договору, за відсутності заперечень щодо результатів наданих послуг та вмотивованої відмови від підписання актів суд вважає акти надання послуг № 1758 від 30.06.2022 на суму 3 600 грн 00 коп., № 2190 від 31.07.2022 на суму 3 720 грн 00 коп., № 3581 від 31.08.2022 на суму 3 720 грн 00 коп., № 3008 від 30.09.2022 на суму 3 600 грн 00 коп., № 3508 від 31.10.2022 на суму 3 720 грн 00 коп. та № 4248 від 31.12.2022 на суму 3 720 грн 00 коп., що підписані в односторонньому порядку орендодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" такими, що погоджені відповідачем, та є доказом належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг з оренди обладнання у спірний період, отже приходить до висновку про можливість вважати вказані в цих актах послуги такими, що позивачем надані в повному обсязі та відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та укладеного між сторонами договору не повернув орендодавцю належним чином оформлені акти надання послуг, а також не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів.

Відтак, зважаючи на положення пунктів 3.4 та 4.4 договору, а також враховуючи фактичне нездійснення орендарем повної передоплати за користування обладнанням (понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди) не пізніше останнього дня терміну оренди або наступного банківського дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди, позивач зазначає про те, що договір після 01.01.2022 припинив свою дію у зв`язку із закінченням терміну оренди, а у Товариства з обмеженою відповіда льністю "Клімат Комфот ЛТД" на підставі пунктів 4.4 та 5.7 договору з 04.01.2022 виник обов`язок повернути обладнання орендодавцеві.

19.01.2023, в порядку застосування пункту 4.4 договору, відповідно до опису вкладення у цінний лист від 19.01.2023 № 569 поштової накладної та фіскального чеку № 0370 від 19.01.2023, на адресу відповідача було направлено повідомлення (вимогу) за договором оренди, відповідно до якої позивач заявляє про відмову від прийняття обладнання, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок з відшкодування позивачу збитків (загальної вартості неповернутого обладнання) у розмірі 8 874 грн 13 коп.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів, щодо повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди та з огляду на заявлену позивачем відмову від прийняття обладнання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 32 240 грн 00 коп. заборгованості по орендній платі, 8 874 грн 13 коп. вартості обладнання згідно акту передачі обладнання у тимчасове користування від 26.07.2021 та 85 600 грн 00 коп. неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користуванням обладнанням після закінчення терміну оренди, нарахованої за період з 01.01.2022 по 01.01.2023.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, суд зазначає, що договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - повернути наймодавцеві річ.

Під час розгляду справи судом встановлено, відповідно до положень пунктів 3.4 та 4.4 договору, а також враховуючи фактичне нездійснення орендарем повної передоплати за користування обладнанням не пізніше останнього дня терміну оренди (яким у даному випадку є 01.01.2022) або наступного банківського дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди, договір після 01.01.2022 припинив свою дію у зв`язку із закінченням терміну оренди.

Суд звертає увагу на те, що після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 Цивільного кодексу України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 року в справі № 910/11131/19.

Як вище встановлено судом, відповідач після закінчення строку дії договору не повернув орендоване обладнання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, зазначеного в акті передачі обладнання в тимчасове користування або додатку до договору, орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (частина 2 статті 785 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

За висновком суду, неповернення орендованого обладнання за договором після закінчення строку дії цього правочину відбулося виключно з вини самого орендаря, який не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди у визначений договором строк. Докази, які спростовують означений висновок, у матеріалах справи відсутні.

Отже неповернення майна з орендного користування у визначений договором строк є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" підлягає сума неустойка в розмірі подвійної орендної плати за користуванням обладнанням після закінчення терміну оренди, нарахованої за період з 02.01.2022 по 01.01.2023, у розмірі 85 600 грн 00 коп. та сума вартості обладнання згідно акту передачі обладнання у тимчасове користування від 26.07.2021 у розмірі 8 874 грн 13 коп. Тоді як, вимоги позивача про стягнення з відповідача 32 240 грн 00 коп. заборгованості по орендній платі визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Клімат Комфот ЛТД" ( 02166, місто Київ, вул. Мілютенка, будинок 46, квартира 133, ідентифікаційний код 43896806) на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю "Будпрокат-Україна" (04073, місто Київ, вулиця Куренівська, будинок 18, офіс 7-Б, ідентифікаційний код 41668417) 8 874 (вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 13 коп. вартості неповернутого обладнання, 85 600 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот) грн 00 коп. неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користуванням обладнанням після закінчення терміну оренди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 033 (дві тисячі тридцять три) грн 20 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька