ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/195/23

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д. розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Антоновича, буд. 40, м. Київ, 01033, код 01189910)

до Управління соціального захисту населення Боярської міської ради (вул. Грушевського, буд. 39, м. Боярка, Київська обл., 08150, код 43989041)

про стягнення 13 122 грн. 47 коп.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Боярської міської ради про стягнення 9 802 грн. 14 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 2 911 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 408 грн. 79 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №911/195/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та докази направлення відзиву позивачу.

21.03.2023 року на електронну пошту Суду від відповідача надійшов відзив на позов, який не підписаний особою, від імені якої він складені начальника Управління О.Папоян, у зв`язку з чим залишаються судом без розгляду з огляду на наведені нижче приписи законодавства. Так, ч. 2. ст. 170 ГПК встановлено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (ч. 8 статті 42 ГПК України).

Зазначені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги господарського процесуального закону стосовно підписання письмових заяв, клопотань чи заперечень власноручним або електронним цифровим підписом заявника (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі учасника справи.

За змістом ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

22.03.2023 року до Суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що Управління соціального захисту населення Боярської міської ради є належним відповідачем у справі, який зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, оскільки відповідно до Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, що схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України № 333-р від 01.04.2014 року адміністративно-територіальною одиницею базового рівня є громади, а забезпечення надання публічних послуг жителям територіальної громади покладається на представницький орган місцевого самоврядування територіальної громади, що кореспондується з положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 20 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та не ставиться в залежність від джерел фінансування таких видатків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що на ПАТ Укртелеком, як на оператора телекомунікацій згідно ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, покладено обов`язок надавати телекомунікаційні послуги з урахуванням пільг, відповідно до законодавства України.

Позивач надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551-ХІІ, Закону України Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 року №1584-ІІІ, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ, Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.2008 року №203/98-ВР, Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XІІ та Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 року №2402-ІІІ.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян - безумовний обов`язок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги зв`язку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання виникають безпосередньо із закону.

Позивач стверджує, що органом уповноваженим державою здійснювати від її імені повноваження в спірних правовідносинах на території Боярської міської територіальної громади є Управління соціального захисту населення Боярської міської ради. Так, Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 17.09.2020 № 907-ІХ, який введено в дію з 01.01.2021, внесено зміни до статей 85, 86 і 89 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких розмежовано дохідні і видаткові джерела надходжень між районними бюджетами та бюджетами місцевого самоврядування, закріплено фінансову базу за новоутвореними громадами для забезпечення виконання визначених законодавством повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій № 1009-IX від 17.11.2020 з 01.01.2021 до внесення відповідних змін до законів виконавчі органи новообраних сільських, селищних, міських рад набувають додаткових повноважень, віднесених законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад.

АТ "Укртелеком" посилається на положення статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", відповідно до якої виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Позивач вказує, що з 01.01.2021 у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України (з децентралізацією) змінено розподіл обсягу повноважень і фінансових ресурсів між районами і громадами, в тому числі і підхід щодо реалізації права на соціальний захист мешканців територіальних громад.

Для забезпечення єдиного підходу до виконання повноважень з питань соціального захисту населення та захисту прав дітей територіальними громадами наказом Міністерства соціальної політики України від 30.12.2020 № 868 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності територіальної громади у сферах соціального захисту населення та захисту прав дітей. Відповідно до п. 1.3 цих рекомендацій для виконання цієї функції у структурі виконавчого органу територіальної громади має бути утворений структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або визначені відповідні уповноважені посадові особи.

Окрім того позивач посилається на те, що Міністерство соціальної політики України листом № 8052/0/290-20/56 від 25.08.2020 повідомило, що в умовах децентралізації та розширення повноважень органів місцевого самоврядування, враховуючи положення ст.91 Бюджетного кодексу України, відшкодування витрат за надання пільг з оплати послуг зв`язку, проїзду та інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян, має розглядатися органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, за рахунок коштів виділених на цю мету з відповідних місцевих бюджетів, і змінювати джерело фінансування цих витрат є недоцільним.

З наведених вище правових норм, за твердженнями позивача, випливає, що виконавчі органи усіх сільських, селищних, міських рад набули повноважень компенсувати витрати на пільги з послуг зв`язку з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, тобто з 01.01.2021 органом уповноваженим державою здійснювати від її імені повноваження в спірних правовідносинах на території Боярської міської територіальної громади є Управління соціального захисту населення Боярської міської ради.

Позивачем в період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на суму 9802 грн. 14 коп., згідно з розрахунками та актами звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги за січень-квітень 2021 року (а.с. 8-14) на суму 3762,76 грн.,за травень 2021 року (а.с. 20-21) на суму 671.20 грн., за червень 2021 року (а.с. 27-28) на суму 778,69 грн., за липень 2021 року (а.с. 32-33) на суму 812,83 грн., за серпень 2021 року (а.с. 41-44) на суму 805,09 грн., за вересень 2021 року (а.с. 53-54) на суму 763,19 грн., за жовтень 2021 року (а.с. 48-49) на суму763,19 грн., за листопад 2021 року (а.с. 66-67) на суму 763,19 грн., за грудень 2021 року (73-74) на суму 682,00 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Листами № 82і250/58-1132 від 06.05.2021 року (а.с. 7), № 82і250/58-1464 від 04.06.2021 року (а.с. 18), № 82і250/58-1829 від 06.07.2021 року (а.с. 25), №82і250/58-3010 від 06.08.2021 року (а.с. 30), № 82і250/58-2385 від 06.09.2021 року (а.с. 41), № 82і250/58-2696 від 06.10.2021 року (а.с. 51), №82і250/58-2939 від 06.11.2021 року (а.с. 46), № 82і250/58-3439 від 06.12.2021 року (а.с. 64), № 82і250/58-20 від 06.01.2022 року (а.с. 71) позивачем на адресу відповідача направлялись розрахунки за надані телекомунікаційні послуги та акти звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року з вимогою здійснити звіряння даних щодо кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, проте вказані листи були залишені без відповіді та задоволення.

24.12.2022 року позивач листом № 14-07/109 направив відповідачу претензію (а.с. 78) з вимогою про сплату заборгованості за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги, яка була отримана 04.01.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 78), належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.

Перелік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, який відповідно до положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 (далі - положення № 117), є автоматизованим банком даних, що створений для забезпечення єдиного державного обліку осіб, що мають право на пільги за Законами України. За твердженнями позивача, інформація з цього реєстру використовується для здійснення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

Відповідно до п. 3 Положення № 117 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою 1 пільга, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Форма 1 пільга затверджується Мінсоцполітики; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою 1 допомога, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Отже, відповідно до п. 3 Положення №117 лише відповідач має право на збирання, систематизацію, зберігання, внесення змін та/чи уточнень до інформації про пільговика, яка містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Крім того, позивач вказує, що ним на виконання вимог законів України, якими встановлені пільги з оплати послуг зв`язку, в період з 01.01.2021 по 31.12.2021, надано на пільгових умовах послуги зв`язку особам, які мають відповідний соціальний статус та проживають на території Боярської міської територіальної громади на загальну суму 9 802 грн. 14 коп., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та актами звіряння розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення. Вказані розрахунки видатків та акти звіряння щомісяця складалися та надсилалися позивачем на адресу відповідача для погодження і підписання відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами надсилання та вручення їх відповідачу.

Позивач твердить, що інформація щодо розбіжностей в частині загальної кількості пільговиків за 2021 ріку, від відповідача не надходила. Відповідач повинен щомісячно здійснювати звіряння наданої позивачем у розрахунках видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг інформації і за результатами такого звіряння підписувати акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги та проводити розрахунки.

Крім того, відсутність або недоліки механізму відшкодування наданих населенню телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, передбачених низкою законодавчих актів, не є перешкодою для вирішення судового спору з огляду на принципи верховенства права закріплені у ст.129 Конституції України. Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у 2021 році, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік та відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведених Законів, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів. Крім того, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Доказів відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах в період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року Суду не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2. ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що норми Законів України, якими встановлено пільги з оплати послуг зв`язку, не втратили чинність, визначені в цих Законах особи мають право користуватися послугами зв`язку на пільгових умовах, а Позивач, виконуючи встановлений законом обов`язок, продовжує їх надавати, то держава в особі Відповідача зобов`язана компенсувати витрати Позивача, понесені ним внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах.

Також, слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, в рішенні від 09.07.2007 у справі № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Оскільки, телекомунікаційні послуги на пільгових умовах АТ Укртелеком надано на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган Управління соціального захисту населення Боярської міської ради, в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №924/781/17.

За наведених вище обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 9 802 грн. 14 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить Суд стягнути з відповідача 408 грн. 79 коп. 3% річних та 2 911 грн. 54 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з відшкодування вартості наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими, однак з огляду на арифметично не вірний розрахунок позивача, підлягають стягненню частково в розмірі 400 грн. 46 коп. 3% річних та 2 911 грн. 54 коп. інфляційних втрат, які нараховані судом відповідно до вимог закону. В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 8 грн. 33 коп. в позові слід відмовити.

Враховуючи викладене Суд задовольняє позовні вимоги частково. У зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до Суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, Суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Боярської міської ради (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. М. Грушевського, буд. 39, ) на користь Акціонерного товариства УКРТЕЛЕКОМ (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ) 9 802 (девять тисяч вісімсот дві) грн. 14 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 2 911 (дві тисячі девятсот одинадцять) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 400 (чотириста) грн. 46 коп. 3% річних та 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 8 грн. 33 коп. в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 27.03.2023 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк