УХВАЛА

м. Київ

23.03.2023Справа № 15/471-б

За скаргою ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Київ)

За заявою відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна

компанія "Одесаобленерго"

до Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд"

(ідентифікаційний код 21656791)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від скаржника не з`явились.

В судовому засіданні приймали участь: Кирищук В.П. - представник АТ "ДТЕК Одеські електромережі", Михайлов А.І. - представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

ВСТАНОВИВ:

В проваджені судді Паська М.В. перебуває справа № 15/471-б про банкрутство Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" (ідентифікаційний код 21656791).

14.02.2023 від ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. надійшла скарга на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Київ).

Враховуючи викладене розгляд скарги призначено на 23.03.2023.

У судовому засіданні, розглянувши скаргу ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Київ)суд встановив наступне.

В поданій скарзі заявник просить суд:

- визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Сергіївни про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б) без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" прийняте у формі повідомлення від 30.07.2021 року № б/н;

- прийняти окрему ухвалу в порядку ст. 246 Господарського процесуального кодексу України щодо систематичних неправомірних дій та рішень головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Кияниці Лілії Сергіївни.

Подана скарга мотивована ти, що державним виконавцем було неправомірно повернуто наказ Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 15/471-б без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Приписами частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку що дії державного виконавця є неправомірними, у зв`язку з наступним.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року у справі № 15/471-6 було зокрема зобов`язано ОСОБА_1 надати ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Голінному Андрію Михайловичу:

1) передати всю наявну бухгалтерську та іншу документацію, матеріальні та інші цінності, печатки та штампи структурного підрозділу (філії) банкрута - Херсонського виорбничо-комерційного підприємства "Укрпівденнафтогаз": м. Херсон, вул. Котовського, 4, ідентифікаційний код 24954980, його печатки, штампи, матеріальні та інші цінності;

2) надати письмову інформацію (з посиланням на підтверджуючі документи) про останнє місцезнаходження (місце зберігання) документації, печаток, матеріальних та інших цінностей структурного підрозділу (філії) банкрута - Херсонського виорбничо-комерційного підприємства "Укрпівденнафтогаз": м. Херсон, вул. Котовського, 4, ідентифікаційний код 24954980 та особу (осіб) (в тому числі й матеріально відповідальних), у віданні яких вони перебували, в тому числі й станом на 18.06.2013 року;

3) надати баланси вищевказаного структурного підрозділу з даними про активи та пасиви такого структурного підрозділу, відомостей про обсяг майна яке перебувало/ перебуває на балансі та зміну показників в період з 24.07.2007 по сьогоднішній день;

4) надати письмову інформацію та копії документів (актів приймання-передачі, розподільчих балансів, тощо), щодо передачі вище переліченому структурному підрозділу на основі того або іншого речового (майнового) права майна (товарно-матеріальних цінностей, рухомого, нерухомого майна, цінних паперів, документів в підтвердження дебіторської заборгованості, тощо) та/або майнових прав держави та/ або Корпорації (майна яке перебувало на балансі Корпорації, на праві власності, господарського відання, іншого речового/майнового права).

24 березня 2021 року було видано наказ про примусове виконання ухвали щодо ОСОБА_1 .

06 квітня 2021 року на адресу Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва направлено заяву від 05.04.2021 року № 15/471-6/247 про примусове виконання наказу господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б щодо ОСОБА_1 .

Вказана заява була вручена уповноваженій особі відділу ДВС 13.04.2021 року.

22 травня 2021 року було отримано від Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва лист від 11.05.2021 року № 41082 додатком до якого було додане повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 11.05.2021 року з оригіналом наказу від 24.03.2021 року.

Не погодившись із прийнятим виконавцем рішенням, до господарського суду м. Києва була подана 28.05.2021 скарга.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.06.2021 року у справі № 15/471- б було задоволено скаргу ліквідатора УДК "Укрзакордоннафтогазбуд" та визнано неправомірним рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС у м. Києві про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" прийняте у формі повідомлення від 11.05.2021 року.

Судом було встановлено неправомірність повернення виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання.

В силу зазначених обставин, виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б відносно ОСОБА_1 підлягало до відкриття.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2021 року у справі № 15/471-б було виправлено описку в ухвалі.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Дніпровський відділ ДВС м. Києва подавав апеляційну скаргу.

Проте, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

13 листопада 2021 року було отримано від Дніпровського відділу ДВС м. Києва лист від 08.11.2021 року № 84272 додатком до якого було додане повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 30.07.2021 року з оригіналом наказу від 24.03.2021 року.

Крім цього, було направлено постанову про скасування процесуального документа від 30.07.2021 року ВП № 65342229, а саме повідомлення від 11.05.2021 року.

Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання було обґрунтоване:

- пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання в порушення ч. 3 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження";

- відсутністю ідентифікаційного коду боржника та дати народження боржника, що технічно унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З прийнятим виконавцем повідомленням про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання не погоджуюсь, оскільки вважаю таке рішення й дії незаконними та такими, що прийняті з порушенням, ст. 3, ч. 1, п. 10 ч. 4 ст. 4, п. 3 ч. 3 ст. 18, ст. 24, ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Така позиція обґрунтовується наступним.

По-перше, щодо твердження про пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання виконавчого документа.

При прийнятті повідомлення від 11.05.2021 року виконавцем було визначено підставою повернення виконавчого документа без прийняття до виконання лише його невідповідність вимогам передбаченим для виконавчого документа в ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Інших підстав визначено не було.

За період з 11.05.2021 по 30.07.2021 року зміни до законодавства в частині підстав для повернення виконавчого документа, або встановленні додаткових вимог до виконавчого документа - не вносились.

Отже, єдиним недоліком, який для виконавця перешкоджав у здійсненні примусового виконання було лише невідповідність виконавчого документа вимогам щодо зазначення в ньому ідентифікаційного коду та дати народження боржника.

В той же час, в повідомленні від 30.07.2021 року виконавець вже зазначила іще одну підставу для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

При цьому, слід зауважити, що в наказі від 24.03.2021 року окремо не визначено місця передачі документації.

В той же час, зважаючи на те, що вказане місцезнаходження документації УДК "Укрзакордоннафтогазбуд" не встановлене, а щодо її передачі покладено обов`язок на ОСОБА_1 , то місцем вчинення відповідної дії а саме передачі документації стягувачу, місцем виконання такого боржника є місце проживання боржника: ОСОБА_1

Адреса проживання ОСОБА_1 відноситься до підвідомчості Дніпровського відділу ДВС м. Києва.

Таким чином, виконавчий документ було пред`явлено на примусове виконання з дотриманням вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Більш того, згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Тобто, законодавством закріплено право вибору місця примусового виконання рішення саме за стягувачем, а не за державним виконавцем.

Більш того, виконавець в повідомленні не вказав в чому саме полягає факт пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання до Дніпровського відділу ДВС м. Києва в порушення вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, в повідомленні не вказано яке місце виконання рішення, яке з позиції виконавця визначене згідно ухвали та виконавчого документа, за яким потрібно було наказ пред`явити на примусове виконання і що вказане місце не підвідомче Дніпровському відділу ДВС.

Вказане свідчить про не вмотивованість прийнятого виконавцем рішення і формалізм у діях виконавця.

По-друге, повідомлення було прийняте з посиланням на ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження"

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З посиланням на ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець встановив, що у виконавчому документів відсутній ідентифікаційний код боржника та дата народження боржника, що з позиції виконавця технічно позбавляє можливості відкрити виконавче провадження. .

Тобто, виконавець дійшов до висновку з приводу того, що виконавчий документ щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

На противагу прийнятому повідомленню виконавця варто зауважити наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання , рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Отже, наказ господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення та відкривається виконавче провадження.

Разом з наказом, стягувач направив до органу ДВС заяву про примусове виконання від 05.04.2021 року № 15/471-6/247, тобто виконавши при цьому вимоги ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (що виключає можливість порушення при пред?явленні виконавчого документа на виконання вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у відповідній частині).

Відповідно до п. 3 та абз. 2 п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Разом з цим, відсутність у виконавчому документів реєстраційного номеру облікової картки платника податків фізичної особи та дати народження не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, і такі дані можуть бути встановлені виконавцем в ході примусового виконання виконавчого документа.

Правові висновки із зазначеного питання наведені, зокрема в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 року у справі № 804/8020/16 та постанові Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.12.2020 року у справі № 639/2561/18-ц.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, виконавець з метою захисту інтересів стягувача має повноваження самостійно встановити як ідентифікаційний код боржника, так і дату його народження, оскільки має напряму повноваження на отримання конфіденційної інформації.

Слід звернути увагу на те, що 11 березня 2021 року на адресу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя направлявся запит від 11.03.2020 року № 15/471-б/229 з проханням повідомити ліквідатору банкрута відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків - ОСОБА_1 - керівника Херсонського виробничо-комерційного підприємства "Укрпівденнафтогаз" (відокремленого підрозділу УДК "Укрзакордоннафтогазбуд").

Листом від 27.03.2020 року № 3976/10/21-22-02-02-03 було відмовлено в наданні запитуваної інформації з підстав конфіденційності інформації та захисту персональних даних.

Тобто, стягувач вичерпав всі можливі способи самостійного встановлення інформації про РНОКПП боржника, до моменту як звернення до суду, так і пред?явлення виконавчого документа на виконання до органу ДВС.

Згідно облікових даних Головного управління ДПС у Херсонській області та Головного управління статистики у м. Києві, вказані відомості теж не повідомлялись стягувачу органами державної влади (копії листі приєднані до матеріалів справи додатком до заяви про зобов`язання передання матеріальних цінностей та документації).

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Тобто, прийняте виконавцем рішення, фактично перешкоджає реалізації ст. 18 ГПК України щодо обов`язковості виконання рішення суду та його можливості виконання в примусовому порядку.

Отже, наказ від 24.03.2021 року № 15/471-б на момент його пред`явлення на примусове виконання відповідав вимогам встановленим законом, в тому числі й ч. 1-3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", підлягав прийняттю його до виконання з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, а виконавець згідно положень ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" не був позбавлений об`єктивної можливості самостійно встановити відомості щодо ідентифікаційного коду та дати народження боржника.

З цього слідує, що виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження на підставі ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Більш того, аналогічних висновків дійшов суд в ухвалі господарського суду м. Києва від 17.06.2021 року у справі № 15/471-б при розгляді

Тобто, це свідчить про свідоме ігнорування виконавцем висновків суду.

З вищевикладеного вбачається, що прийняте рішення виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити подану скаргу в частині визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Сергіївни про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б) без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" прийняте у формі повідомлення від 30.07.2021 року № б/н.

Керуючись ст. ст. 119, 233, 234, ст. ст. 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Частково задовольнити скаргу ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Київ).

2.Визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Сергіївни про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду м. Києва від 24.03.2021 року № 15/471-б) без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" прийняте у формі повідомлення від 30.07.2021 року № б/н.

3.В іншій частині скарги - відмовити.

4.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 28.03.2023.