ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

28.03.2023 м.Дніпро Справа № 904/3205/22

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Вечірко І.О. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. у справі №904/3205/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест"

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"

про стягнення боргу

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест"

про стягнення 555783,17 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. (повне рішення складено - 20.02.2023р., суддя - Юзіков С.Г., м. Дніпро) у справі №904/3205/22 первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" 5478603,12 грн. - основного боргу, 56400,32 грн. - річних, 520963,05 грн. - індексу інфляції, 90839,50 грн. - судового збору. У решті первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" про стягнення 555783,17 грн. штрафу залишено без розгляду.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. у справі №904/3205/22 в частині часткового задоволення первісного позову про стягнення Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" 5478603,12 грн. - основного боргу, 56400,32 грн. - річних, 520963,05 грн. - індексу інфляції, 90839,50 грн. - судового збору. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" в повному обсязі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга має бути залишена без руху виходячи з наступного.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги у даному випадку становить 136259,25 грн. (90839,50 грн. х 150%).

Скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не надано доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

Натомість, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване тим, що у зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства, обумовленим відсутністю сировини наказом ПрАТ "ДМЗ" №693 від 30.12.2021р. було зупинено роботу обладнання цехів та встановлено простій працівникам. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, що спричинило зміни в організації виробництва і праці персоналу підприємства, обумовлені тимчасовою зупинкою обладнання виробничих підрозділів металургійного виробництва та значним скороченням обсягу виробництва коксохімічної продукції внаслідок введення воєнного стану, відсутністю надходження коштів на рахунки підприємства, з метою регулювання виробничих, трудових та соціально-економічних відносин та узгодження інтересів працівників та власника, забезпечення оплати праці працівникам підприємства та мінімальних соціальних гарантій ПрАТ "ДМЗ" було прийнято рішення про встановлення на період дії воєнного стану єдиного триденного робочого тижня для працівників підприємства, що оформлене наказом №45 від 29.03.2022р. Враховуючи вищенаведені фактори, підприємство опинилось у тяжкому фінансовому становищі та фактично працює у збиток, тому не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Перевіривши клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені у статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021р. у справі №0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у клопотанні підстави не передбачені вказаною нормою.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п.27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п.57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р. у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 статті 6 Конвенції (п.60).

За наведених обставин, клопотання Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Таким чином, подана апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху для надання скаржнику можливості усунути недоліки.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу залишити без руху.

Запропонувати особі, яка подала апеляційну скаргу, надати суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали:

- докази сплати судового збору в розмірі 136259,25 грн.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог даної ухвали апеляційну скаргу буде повернуто відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог ст. 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України, та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.О. Вечірко