УХВАЛА

29 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/454/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В. Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду

від 23.01.2023

та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

від 31.10.2022

у справі № 904/454/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Карагана Олексія Вікторовича

до відповідача: 1. Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області; 2. Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області; 3. Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, 4. Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України

про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 Головне управління Державної фіскальної служби України у Київської області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22, підтвердженням чого є інформація згідно ідентифікатора поштових відправлень на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області у справі № 904/454/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 17.03.2023.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана Головним управління Державної фіскальної служби України у Київської області касаційна скарга на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22 в даному випадку підлягає поверненню без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (зі внесеними змінами відповідно до Закону України № 460-IX від 15.01.2020, що набрав чинності з 08.02.2020), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з 1 частини першої

Згідно пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 ГПК України та їх змістовне обґрунтування.

Так, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм пр904-737оцесуального права.

При цьому слід враховувати, що за приписами частини другої статті 311 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

До того ж, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

Касаційна інстанція переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Відповідно до ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам скаржник не викладав у тексті касаційної скарги.

Тобто, скаржник повинен зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, зокрема, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав).

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі №904/454/22 позовні вимоги задовольнити частково, стягнено з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Карагана Олексія Вікторовича суму матеріальної шкоди в розмірі 17 788 090,00 грн. та з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 133 410,68 грн., а також стягнути з Головного управління ДФС у Київській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 133 410,68грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у справі № 904/454/22 абзац другий резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі №904/454/22 - викладено в наступній редакції: Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Карагана Олексія Вікторовича 17 788 090,00грн. матеріальної шкоди, решту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі №904/454/22 - залишено без змін та стягнено з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 400 232, 03 грн судового збору, що мав бути сплачений за подання апеляційної скарги.

Незважаючи на це в касаційній скарзі скаржник просить відновити строк на касаційне оскарження на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22 та ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2033 та скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Карагану Олексію Вікторовичу в частині стягнення з відповідача 2 на користь державного бюджету України судового у розмірі 133 410,68 грн.

У касаційній скарзі Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області не наведено будь-якого обґрунтування, передбаченого законом для касаційного оскарження судових рішень, натомість викладено обставини справи та позицію скаржника щодо цих обставин.

Зміст касаційної скарги зводиться лише до незгоди із встановленими судом першої інстанції інстанцій обставинами справи.

В даному випадку, в касаційній скарзі на ухвалу суду апеляційної інстанції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) ним подається касаційна скарга, а саме: не зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, та яких саме норм матеріального чи то процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22 підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 235, 287, 290, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2023 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/454/22 повернути скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді О.В. Васьковський

В. Я. Погребняк