ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. Справа№ 910/1270/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бузівська Н.М.;

від відповідача: Єрьомичева А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 (суддя Андреїшина І.О.)

у справі № 910/1270/22

за позовом Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА»

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 484 561,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У січні 2022 року Приватне акціонерне товариство «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 484 561,40 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевезення вантажу за залізничними накладними №№45301496, дос. 45036100, 45309028, дос.45317237, 45378676, дос.45348497, 45378718, дос.45348489, 45379955, дос.45396652, 45379955, дос.45396934, 45380946, 45380979, 45380995, 45381027, 45381068, 45381084, 45413895, дос.45396298, 45413937, дос.45396280, 45451788, дос.45454501, 45451986, дос.45509056, 45478757, дос.45554789, 45485356, дос."45541570, 45562378", 45485430, 45485430, дос.50377548, 45485448, 45485455, 45485463, 45498078, 45498086, 45498094, 45498102, 45498110, 45498128, 45498151, 45498169, 45498177, 45498185, 45498193, 45498201, 45498607, 45498615, 45498615, дос.45673803, 45498623, 45513991, 45514007, 45526472, 45526480, 45526480, дос.45786787, 45526498, 45526506, 45526514, 45526522, 45526902, дос.45612520, 45530417, 45530425, 45530482, 45532892, дос.45589173, 5532892, дос.45555067, 45555034, дос."45610276, 45610540 здійснено відповідачем з порушенням визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у зв`язку з чим мало місце порушення відповідачем вимог п. 41 Статуту, внаслідок чого позивачем нарахований штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 484 561,40 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 позов Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» задоволено повністю. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» штраф за несвоєчасну доставку в розмірі 484 561,40 грн та судовий збір у розмірі 7 268,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач допустив прострочення термінів доставки вантажів, що підтверджується доданими по позову накладними та відображено у розрахунку розміру штрафу за несвоєчасну доставку залізницею вантажу, з відповідача на користь позивача нарахований штраф у розмірі 484 561,40 грн. Таким чином, за висновком місцевого господарського суду, позивач правомірно нарахував штраф у розмірі 484 561,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 в частині стягнення з АТ «Укрзалізниця» штрафу у розмірі 241 314,30 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні штрафу у розмірі 241 314,30 грн., зменшити розмір штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що господарським судом першої інстанції не було взято до уваги доводи залізниці щодо накопичування вагонів на станції Сокаль із вини відповідача, через навантаження на станційних коліях вагонами, які прибули на адресу позивача.

Апелянт зазначив, що позивачем не було долучено до матеріалів справи заявок на переадресацію, а тому ним не доведено, яка відстань перевезення та на яку станцію прибув вантаж.

Крім того, апелянт посилаючись на ч.3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки) оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Отже, враховуючи, що на момент розгляду справи були введені карантинні заходи та території України, також останній є неприбутковою організацією, до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, проте після початку військових дій комерційні перевезення скоротилися, а в деяких регіонах повністю припинилися, що значно зменшило дохід від основної підприємницької діяльності, апелянт просить зменшити суму штрафу на 75%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022 справу № 910/1270/22 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Майданевича А.Г., суддів: Ткаченка Б.О., Корсака В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 залишено без руху.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 у зв`язку з перебування судді Корсака В.А. у відпустці, справу передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 поновлено АТ «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, розгляд призначено на 10.10.2022.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022 у зв`язку з перебування судді Ткаченко Б.О. на лікарняному, справу передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Коротун О.М.

Cудове засідання 10.10.2022 не відбулося через загрозу ракетних обстрілів, призначену справу було знято з розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 прийнято до розгляду колегією суддів Майданевич А.Г., Сулім В.В., Коротун О.М. та розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, розгляд призначено на 28.11.2022.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 у зв`язку з перебування судді Коротун О.М. у відпустці, справу передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 прийнято до розгляду колегією суддів Майданевич А.Г., Сулім В.В., Ткаченко Б.О. та розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, розгляд призначено на 23.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, відкладено на 27.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. з 20.02.2023 по 05.03.2023 у відпустці, призначено на 20.03.2023.

Розгляд клопотань.

25.07.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (одержано електронною поштою) від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла апеляційна скарга разом з клопотанням про долучення додаткових доказів у справі, а саме актів ГУ-23, які складалися на шляху прямування вантажу, «відомість про виконані ремонти» та «картотечні дані на вагони» в електронному вигляді відповідно до довідки АСК ВП УЗ на вагони №№ 67856666, 52798055, 61075826,67675983, 68535087, 68401835, 65363285 (+8), 53522041 (+6), 60030632 (+20), 58928177, 56010630 (+7). Розрахунок суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до АРМ ПТД, вказаний у додатку, був відсутній.

Протокольною ухвалою колегії суддів апеляційної інстанції на підставі ст. 207 ГПК України залишено без розгляду клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про долучення доказів, оскільки зазначені докази відповідачем без поважних причин не були заявлені в суді першої інстанції.

Позиції сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2023 наполягала на задоволені апеляційної скарги, з підстав, викладених у доводах та просила її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги позивача та просила залишити її без задоволення, а рішення Гопосдарського суду міста Києва від 24.06.2022 без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Протягом вересня 2021 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство " МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" згідно залізничних накладних: №№45301496, дос. 45036100, 45309028, дос.45317237, 45378676, дос.45348497, 45378718, дос.45348489, 45379955, дос.45396652, 45379955, дос.45396934, 45380946, 45380979, 45380995, 45381027, 45381068, 45381084, 45413895, дос.45396298, 45413937, дос.45396280, 45451788, дос.45454501, 45451986, дос.45509056, 45478757, дос.45554789, 45485356, дос."45541570, 45562378", 45485430, 45485430, дос.50377548, 45485448, 45485455, 45485463, 45498078, 45498086, 45498094, 45498102, 45498110, 45498128, 45498151, 45498169, 45498177, 45498185, 45498193, 45498201, 45498607, 45498615, 45498615, дос.45673803, 45498623, 45513991, 45514007, 45526472, 45526480, 45526480, дос.45786787, 45526498, 45526506, 45526514, 45526522, 45526902, дос.45612520, 45530417, 45530425, 45530482, 45532892, дос.45589173, 5532892, дос.45555067, 45555034, дос."45610276, 45610540".

Відповідно до графи 52 залізничних накладних вантаж, що прямував за залізничними накладними, залізницею було доставлено позивачу після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що перевезення вантажу за вказаними вище накладними здійснено відповідачем з порушенням визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у зв`язку з чим, мало місце порушення відповідачем вимог п. 41 Статуту, внаслідок чого позивачем нарахований штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 484 561,40 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).

Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

У статті 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу. В усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку зміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов`язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами (ст.ст. 44, 45 Статуту).

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, вантаж згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821, 40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841 був відправлений зі станції Чорноморськ-Порт та, враховуючи переадресацію, прибув на станцію Городенка-Завод з порушенням терміну доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничних накладних. Відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних - 850 км.

Згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821, враховуючи переадресацію, було допущено прострочення доставки вантажу на 4 доби, за залізничними накладними №№40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841, враховуючи переадресацію, було допущено прострочення доставки вантажу на 2 доби.

Відповідно до п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (ст.ст. 41, 116 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1.1 п. 1.1 Правил, передбачено обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км., 200 км., та 150 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. (п. 2.1. Правил).

Пунктом 2.4 Правил визначено, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано акти загальної форми.

Відповідно до п. 4.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 138 від 08.06.2011) у разі переадресування вантажу за первинними документами найменування станції призначення і її код, одержувач, його код і адреса в накладній змінюються (так, щоб їх можна було прочитати) і вказуються нові дані відповідно до наказу про переадресування.

Крім того, в графі 49 "Відмітки залізниці" проставляється запис: "Вантаж переадресовано за наказом _______ від ____ N ____ на станції ________ залізниці".

Зміни засвідчуються підписом працівника станції із зазначенням найменування станції переадресування.

Пунктом 2.9 Правил встановлено, що причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про порушення відповідачем терміну доставки вантажу та правомірне нарахування штрафу в розмірі 484 561,40 грн відповідно до ст. 116 Статуту.

Доказів оплати матеріали справи не містять.

Стосовно заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст.551 Цивільного кодексу України, суд зазначиє наступне.

Згідно із статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, має бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наразі, обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення штрафу відповідач посилається на те, що на момент розгляду справи були введені карантинні заходи та території України, також останній є неприбутковою організацією, до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, проте після початку військових дій комерційні перевезення скоротилися, а в деяких регіонах повністю припинилися, що значно зменшило дохід від основної підприємницької діяльності.

Оцінюючи вказані доводи відповідача, суд дійшов висновку щодо їх юридичності неспроможності в контексті вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

При цьому, суд звернув увагу відповідача на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Однак, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

До того ж, суд зауважив, що сама по собі обставина, що відповідач є неприбутковою організацією не є беззаперечною підставою для зменшення штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає вимоги відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що відповідно до 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 у справі № 910/1270/22 залишити без змін.

3.Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерного товариства «Українська залізниця».

4.Матеріали справи № 910/1270/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв"язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному повний текст постанови підписано 03.04.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім