ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/231/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Риданова Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: Семенюк В.В., представник, витяг з ЄДР № 56 від 02.01.23р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бойко Володимира Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат"

про стягнення 48 000,00 гривень

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 17.02.23р. справу за позовом Фізичної особи-підприємця Бойко Володимира Анатолійовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат" про стягнення 48000,00 грн розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.03.23р. о 11:00.

10.03.23р. до суду повернулася ухвала суду від 17.02.23р. про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу позивача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

В судовому засіданні з розгляді справи по суті 23.03.23р. судом прийнято вступну та резолютивну частину рішення про відмову у позові.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач ФОП Бойко В.А. звернувся з позовом до суду до відповідача ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" про стягнення 48 000, 00 грн.

В обгрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги згідно умов, порядку та строків, визначених Договором №ТР-71 про надання транспортних послуг від 11.05.2022 року.

У відзиві на позовну заяву Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та доводить, що фактично послуги, вартість яких заявляє до стягнення Позивач, ним не були надані, оскільки не підтверджено факт належними та допустимими доказами не доведено факт надання послуг та правомірність вимоги про стягнення коштів. В свою чергу, Відповідач визнає та підтверджує факт надання послуг на суму 14 400, 00 грн згідно підписаного сторонами Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 04.06.2022 року, повна оплата наданих послуг підтверджується платіжним дорученням №24931 від 15.06.22р., подані Позивачем в якості доказу. На спростування доводів Позивача про надання ним послуг на суму 48000,00грн зазначає, що позивач не надав до позовної заяви доказів:

- того, що він дійсно володіє або має у користуванні транспортний засіб, який відповідає встановленим у договорі вимогам;

- розміщення відповідачем заявок на здійснення перевезення та доказів підтвердження позивачем прийняття замовлень, вартість яких позивач заявляє до стягнення;

- Додатку №2 про вартість послуг;

- надання Відповідачу актів приймання-передачі послуг з усіма необхідними документами у визначені договором строки;

- не доведено факту надання Відповідачу всіх необхідних документів, які підтверджують здійснення перевезення і мають бути надані Відповідачу разом з Актами приймання-передачі послуг. Зазначає, що надані позивачем до позовної заяви Акт приймання-передачі робіт (надання) послуг №2 від 11.06.22р. та Акт здачі-приймання робіт (надання) послуг №3 від 17.06.22р. не містить чіткої інформації про те, які саме послуги були надані.

На спростування доводів позивача про ухилення відповідача від підписання Акту №2 від 11.06.22р. на суму 28 800, 00 грн та Акту №3 від 17.06.22р. на суму 19 200, 00 грн доводить, що у Акті №2 від 11.06.22р. зазначено, що роботи проведені у період з 07.06.22р. до 11.06.22р., відповідно гранична дана надання акту відповідачу 18.06.22р. У Акті №3 від 17.06.22р. зазначено, що роботи проведені у період з 14.06.22р. по 17.06.22р., граничний строк надання акту - 24.06.22р., однак позивачем не надано доказів надання відповідачу Акту №2 у строк до 18.06.22р. та Акту №3 у строк до 24.06.22р. 09.12.2022 отримано супровідний лист від позивача за вих. №1-14/11 від 14.11.22р., Акт №2 від 11.06.22р. та Акт №3 від 17.06.22р., даний лист зареєстровано за вх. №158 від 09.12.22р., за наслідками якого розглянуто Акти №2 та №3 та повідомлено позивача про свою відмову від підписання цих актів та причин такої відмови.

На спростування доводів, щодо належності документів наданих позивачем доводить, що документально не доведено позивачем надання ним 03.08.22р. відповідачу актів №1 та №2 та які отримано останнім 26.08.22р., також не надано доказів відправки акту №2 від 11.06.22р. та Акт №3 від 17.06.22р., а саме: відсутність належним чином оформлений опис вкладення та фіскальний чек поштового відправлення.

На спростування доводів щодо подання претензії-вимоги про сплату заборгованості доводить, що відповідач не отримував претензії-вимоги від позивача від 15.11.22р., даний факт підтверджується трек-номером за даними "Укрпошта" 145, що наданий відповідачем до матеріалів справи. Доводить, що акти разом з супровідним листом за вих. №1-14/11 від 14.11.22р., Акт №2 від 11.06.22р. та Акт №3 від 17.06.22р. були надіслані позивачем лише 14.11.22р., а на наступний день, як стверджує позивач, він направив претензію-вимогу, згідно приписів п. 5.3. Договору відповідач зобов`язаний розглянути Акт у термін не більше 10 робочих днів з дня його отримання.

У заяві від 28.02.23р. (вх. г/с №4559/23 від 20.03.23р.) про стягнення судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000, 00 грн.

У клопотанні від 24.02.23р. (вх. г/с №4560/23 від 20.03.23р.) позивач просить суд здійснювати розгляд справи без участі його представника, натомість підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.03.23р. представник відповідача надала суду заперечення до заяви про стягнення судових витрат (вих. №юр-36 від 22.03.23р.).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.05.22р. між ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" (як замовник, відповідач) та ФОП Бойко Володимиром Анатолійовичем (як перевізник, позивач) був укладений Договір №ТР-71 про надання транспортних послуг (надалі за текстом - Договір №ТР-71), згідно якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських та міжміських сполученнях. На умовах, визначених цим Договором, перевізник зобов`язується прийняти та доставити ввірений замовником вантаж до пункту призначення та передати вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується оплатити послуги, надані перевізником.

Послуги надаються власним автотранспортом перевізника або із залученням третіх осіб за дії яких перевізник несе повну відповідальність, як за власні (п. 1.2. Договору №ТР-71).

Замовник зобов`язаний надавати заявки на перевезення вантажу, в яких має бути зазначено вид автотранспорту маршрут та черговість доставки вантажу, розрахований плановий кілометраж для доставки вантажу в пункт призначення, температурний режим, дата та час завантаження, дата та час розвантаження, та інша інформація, необхідна для здійснення доставки вантажу вантажоодержувачу (п. 2.1. Договору).

Заявка формується замовником на підставі даних, наданих перевізником у відповідності до порядку, встановленому п. 3.1. цього Договору (п. 2.1.1. Договору №ТР-71).

Заявка може передаватися засобами електронного чи/або факсимільного зв`язку, а саме: на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 2.1.3. Договору №ТР-71).

Бланк заявки є Додатком №1 до цього Договору (п. 2.1.5. Договору №ТР-71).

Час доставки вантажу починає рахуватися з моменту закінчення завантаження вантажу в автотранспорт перевізника і отримання перевізником від замовника чи/або вантажовідправника документів на вантаж. Фактичний кілометраж рейсу з доставки вантажу визначається з моменту виїзду автотранспорту перевізника із пункту завантаження на маршрут, обумовлений в заявці замовника, до моменту доставки в пункт призначення, визначений у заявці замовника (п. 2.2.4. Договору №ТР-71).

Замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги перевізника (п. 2.3. Договору №ТР-71).

Перевізник зобов`язаний: щоденно надавати замовнику список автотранспорту: по магістральним напрямкам до 14:00 години; по локальним напрямках до 17:00 години, який може бути задіяним для здійснення перевезення. Список повинен містити наступну інформацію: тип автомобіля, марка, модель; вантажопідйомність автомобіля; державні номери, знаки автомобіля, № свідоцтва про реєстрацію автотранспортного засобу; прізвища, ім`я, по батькові водіїв з вказівками на те, за якими автомобілями вони закріплені; номер телефону водіїв; час, коли автомобілі можуть бути готові до завантаження; номер водійського посвідчення (п. 3.1. Договору №ТР-71).

Забезпечити наявність документів, необхідних для отримання вантажу, здійснення перевезення, здачі вантажу. В тому числі забезпечити наявність у представника перевізника, який здійснює перевезення, наступних документів, особистої санітарної книжки у водія та експедитора, санітарного паспорту на автомобіль, відмітки про своєчасне проведення санітарної обробки вантажного відсіку автомобіля (п. 3.3. Договору №ТР-71).

Здійснити перевезення у відповідності до умов, визначених цим Договором, додатками до нього та заявкою на перевезення (п. 3.4. Договору №ТР-71).

Забезпечити наявність всіх необхідних документів для отримання вантажу. Підставою для одержання вантажу перевізником до перевезення є: - довіреність (доручення), надану перевізником, в якій вказано державні номери автомобіля, прізвище, ім`я та по-батькові водія, паспортні дані, дату видачі або належним чином заповнений подорожній лист; - наданий водієм паспорт, посвідчення водія, технічний талон на автотранспортний засіб (п. 3.7. Договору №ТР-71).

Надати замовнику оригінали документів, що стосуються перевезення у термін не більше семи календарних днів після закінчення перевезення (п. 3.8. Договору №ТР-71).

Своєчасно звітувати за рейс та здати документи: видаткові накладні на вантаж, ТТН, маршрутний лист/завдання на перевезення (п. 3.21. Договору №ТР-71).

Ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і в подальшому вказуються у рахунках-фактурах перевізника (п. 4.1. Договору №ТР-71).

Вартість послуг, що надаються перевізником, визначаються сторонами у Додатку №2 до цього Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору та зазначаються в заявках (п. 4.2. Договору №ТР-71).

Замовник зобов`язаний оплатити надані перевізником належним чином послуги шляхом безготівкового перерахування коштів на його поточний рахунок, вказаний в цьому Договорі, протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з дня підписання актів приймання-передачі послуг перевезення (п. 4.3. Договору №ТР-71).

Перевізник у термін, не більше семи календарних днів після завершення перевезення вантажу, зобов`язаний надати замовнику два підписані ним ідентичні примірники акту приймання-передачі послуг з перевезення (далі за текстом - "Акт" у всіх необхідних відмінках) з усіма документами, що підтверджують належне виконання таких послуг (п. 5.1. Договору №ТР-71).

До Акту додаються наступні документи: - довіреність (доручення), надану перевізником, в якій вказано державні номери автомобіля, прізвище, ім`я та по-батькові водія, паспортні дані, дату видачі або належним чином заповнений подорожній лист; оригінал належним чином оформленої товарно-транспортної накладної (екземпляр замовника); оригінали видаткових накладних, з усіма необхідними відмітками про приймання вантажу; довіреність від вантажоодержувача на отримання вантажу; інші документи, передбачені цим Договором або ті, що надавались вантажовідправником чи/або вантажоодержувачем (п. 5.2. Договору №ТР-71).

Замовник зобов`язаний розглянути Акт у термін не більше 10 (десяти) робочих днів з дня його отримання, підписати Акт і повернути один примірник перевізнику чи/або надати мотивовану відмову від його підписання. Відсутність або неналежне оформлення будь-якого з документів, визначених п. 5.2. цього Договору є підставою для відмови у підписанні Акту (п. 5.3. Договору №ТР-71).

Відповідальність сторін визначено у розділі 6 Договору №ТР-71.

Строк дії Договору №ТР-71, згідно п. 9.1. якого, цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1. Договору №ТР-71).

Позивач в період з 01.06.22р. до 04.06.22р. надав відповідачу послуги на суму 14 400,00грн, про що складено Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1, відповідач згідно платіжного доручення №24931 від 15.06.22р. здійснив оплату в повному обсязі (а.с. 11-12).

Позивач також доводить, що у період з 07.06.22р. до 11.06.22р. надав відповідачу послуги на суму 28800,00грн, про що оформив Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р., а у період з 14.06.22р. до 17.06.22р. - на суму 19 200,00грн, про що оформив Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3 від 17.06.22р.

Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р. та №3 від 17.06.22р. позивач листом з описом вкладення надіслав відповідачу 03.08.22р. (а.с. 17).

14.11.22р. за вих. №1-14/11 позивач надіслав відповідачу лист в якому надав примірники Актів №2 від 11.06.22р на суму 28 800, 00грн та №3 від 17.06.22р. на суму 19 200,00грн для підписання. У вказаному листі позивач вказав, що засобами поштового зв`язку вже надсилав акти №№1,2 на адресу замовника для підпису та оплати 03.08.22р. та які 26.08.22р. отримані замовником акти №№1,2 трек-номер "Укрпошта" 771 (а.с. 15,17).

15.11.22р. за вих.№1-15/11 позивач надіслав претензію-вимогу про сплату грошових коштів на суму 48 000,00грн за Актами №2 від 11.06.22р. на суму 28 800, 00 грн та №3 від 17.06.22р. на суму 19 200,00грн (а.с. 18-21).

02.08.22р. за №юр-114 у відповідь на претензію відповідач зазначає, що до претензії не додано доказів, на підтвердження заборгованості на суму 48 000, 00 грн, тому не може розглянути претензію по суті (а.с. 78-80).

02.01.23р. за вих. №юр-01 відповідач надіслав позивачу відповідь на лист за вих.№1-14/11 від 14.11.22р. щодо підписання Актів здачі-прийняття робіт №2 від 11.06.22р. та №3 від 17.06.22р. , у якій відмовив у підписанні вказаних актів та вказав, посилаючись на норми п. 5.2. Договору №ТР-71, про відсутність на підтвердження факту наданих послуг позивачем доданого переліку документів у зв`язку з відсутністю інформації про надання таких послуг та зазначив про те, що замовлення на надання таких послуг підприємством не розміщувалося (а.с. 81-82).

Предметом цього позову є вимога про наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів суму 48000,00грн на підставі односторонньо складених Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р. на суму 28800,00грн та №3 від 17.06.22р. на суму 19 200,00грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 ГК України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Отже, у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків і моменту виникнення зобов`язання.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №537/4905/15-ц).

2. Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 ГК України визначено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

3. Договір №ТР-71 про надання транспортних послуг від 11.05.2022 за правовою природою є договором перевезення вантажу.

За умовами договору замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських та міжміських сполученнях. На умовах, визначених цим Договором, перевізник зобов`язується прийняти та доставити ввірений замовником вантаж до пункту призначення та передати вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується оплатити послуги, надані перевізником.

За умовою п. 3.21. Договору №ТР-71 перевізник взяв на себе зобов`язання своєчасно звітувати за рейс та здати документи: видаткові накладні на вантаж, ТТН, маршрутний лист/завдання на перевезення.

У п. 4.1. Договору №ТР-71 сторони погодили, що ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і в подальшому вказуються у рахунках-фактурах перевізника.

Вартість послуг, що надаються перевізником, визначаються сторонами у Додатку №2 до цього Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору та зазначаються в заявках (п. 4.2. Договору №ТР-71).

За умовами п. 2.1.1. та 2.1.3., 3.2 Договору №ТР-71 сторони домовились про формування заявки та спосіб її передачі, зокрема на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак доказів на підтвердження формування/отримання заявки матеріали справи не містять.

За умовами п. 5.1. Договору №ТР-71 перевізник зобов`язаний був у строк не більше семи календарних днів після завершення перевезення вантажу надати замовнику два підписані ним ідентичні примірники акту приймання-передачі послуг з перевезення з усіма документами, що підтверджують належне виконання таких послуг.

До Акту додаються наступні документи: довіреність (доручення), надану перевізником, в якій вказано державні номери автомобіля, прізвище, ім`я та по-батькові водія, паспортні дані, дату видачі або належним чином заповнений подорожній лист; оригінал належним чином оформленої товарно-транспортної накладної (екземпляр замовника); оригінали видаткових накладних, з усіма необхідними відмітками про приймання вантажу; довіреність від вантажоодержувача на отримання вантажу; інші документи, передбачені цим Договором або ті, що надавались вантажовідправником чи/або вантажоодержувачем (п. 5.2. Договору №ТР-71).

Замовник зобов`язаний розглянути Акт у термін не більше 10 (десяти) робочих днів з дня його отримання, підписати Акт і повернути один примірник перевізнику чи/або надати мотивовану відмову від його підписання. Відсутність або неналежне оформлення будь-якого з документів, визначених п. 5.2. цього Договору є підставою для відмови у підписанні Акту (п. 5.3. Договору №ТР-71).

Таким чином, за Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р. строк для виконання вказаного обов`язку припадав на 18.06.22р., за №3 від 17.06.22р. на - 24.06.22р., відповідно, та як сам визнає позивач, відправив вказані акти відповідачу 03.08.22р., про що свідчить копія опису вкладення та поштова накладна зі штрихкодовим ідентифікатором 771. В подальшому, Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р. та №3 від 17.06.22р. повторно надіслав 15.11.22р. разом з листами від 14.11.22р. за вих. №1-14/11, про що свідчить опис вкладення та поштова накладна зі штрихкодовим ідентифікатором 145.

Судом встановлено, що сторони у п. 5.2. Договору №ТР-71 визначили перелік документів, які додаються до акту, однак докази на підтвердження дотримання вказаних вимог позивачем при надісланні вказаних актів відповідачу як 03.08.22р., так і 15.11.22р. в матеріалах справи відсутні.

Вимогу про стягнення 48000,00 грн позивач підтверджує Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 11.06.22р. та №3 від 17.06.22р., які не підписані відповідачем після їх отримання на свою адресу поштою.

4. Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Тобто, кожна обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Так, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару/надання послуг (як-то: обставини здійснення перевезення). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту правовідносин, невизнання заборгованості, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення перевезення і відсутність відповідної оплати. Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №910/14900/19, від 09 березня 2023 року cправа №910/5041/22.

Крім того, у постанові від 10.12.2020 у справі №910/14900/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Відповідно до змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 03 червня 2019 року № 413, які чинні з 12.07.2019 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами ( надалі - Правила № 363).

Відповідно до п. 11.2 Правил № 363 оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

За умовою п. 11.3 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники (11.4 Правил № 363 ).

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику (п.11.5Правил № 363).

З урахуванням обставин невизнання відповідачем факту надання послуг з перевезення товару, позивач не позбавлений був можливості доводити факт надання послуг з перевезення товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення перевезення товару, однак які матеріали справи не містять.

З врахуванням викладеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог за правилами ст.ст. 73 та 74 ГПК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі на загальну суму 2 695, 35 грн

У зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача за цим позовом (п.2 ч.1 ст. 129 Кодексу).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові Фізичної особи-підприємця Бойка Володимира Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат" про стягнення 48 000,00 гривень відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 28.03.23

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (рек. з повідомл) + на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу (рек. ) + на ел. пошту: