ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023р. Справа № 904/270/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіестел», м. Київ

До: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування», м. Жовті Води

Про: стягнення 39 716,34грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Сіестел» (позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (відповідач) про стягнення 39 716,34грн. (в т.ч.: пеня - 14 520,46грн., інфляційні втрати - 22 946,88грн., 3% річних - 2 249,00грн.) заборгованості , що виникла внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого товару за договором №12с/120/53-142-01-21-01477 від 23.07.21р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 30.01.23р. відкрите провадження у справі №904/270/23 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав : позивачем не надано доказів належної виконання зобов`язань по поставці, а саме - відсутній акт приймання-передачі продукції ; а тому у відповідача не виникло достатніх підстав для позовних вимог щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені та прострочки оплати продукції. Крім того, вказує на те, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення заборгованості з урахуванням п.4.2 договору (25 банківських днів з моменту проходження вхідного контролю продукції, а саме 04.11.21р.), оскільки строк оплати поставленої продукції - до 09.12.21р. Відповідачем надано контр-розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 10.12.21р. по 18.05.22р. Також, позивач просить суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені з посиланням на те, що річний строк позовної давності сплинув 10.12.22р.

ТОВ «Сіестел» (позивач) у відповіді на відзив погодився з наданим позивачем контр - розрахунком 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, позивач зазначив те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 ЦК України , продовжуються на строк дії такого карантину, тому нарахування позивачем пені є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

23.07.21р. між ТОВ «Сіестел» (постачальник) та ВП «Автоматика та машинобудування» ДП «НАЕК «Енергоатом» (покупець) укладено договір №12с/120/53-142-01-21-01477, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві обладнання для захисту від блискавок (Продукція, код 31210000-1, «Електрична апаратура для комутування та захисту електричних кіл»), а покупець прийняти і оплатити продукцію на умовах, визначених договором. Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки визначені в Специфікації (додаток №1 до договору), яка є його невід`ємною частиною (п.1.2) Ціна договору становить 149 000,00 грн., крім того ПДВ 29 800,00 грн. Загальна сума договору - 178 800,00 грн. (п.3.2). Покупець сплачує вартість продукції за цінами, зазначеним в специфікації, в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника. (п.4.1) Покупець зобов`язаний оплатити продукцію по узгодженим цінам в національній валюті України протягом 25 банківських днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю Продукції за кількістю та якістю відповідно до нормативних документів покупця, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в договорі, згідно рахунку, наданого постачальником.(п.4.2) Приймання продукції за якістю та кількістю здійснюється згідно вимогами наступних документів: «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» №П-6 (1965р.), «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» №П-7 (1966р.), затверджених постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР з наступними змінами та доповненнями; методики вхідного контролю сировини, матеріалів, напівфабрикатів і комплектуючих виробів МТ-Д.35.09.342-20 від 28.12.20р.; належне виконання постачальником свого зобов`язання щодо поставки продукції відповідної якості та кількості підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі продукції.(п.5.7) Згідно з п.7.2 у разі порушення покупцем більше ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період з прострочення, за кожний день прострочки оплати, починаючи з 31-го календарного дня. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє по 28.12.21р., а в частині оплати за поставлену продукцію до повного розрахунку (а.с.15-23).

Сторонами підписано специфікацію (додаток №1 до договору), в якій погоджено одиницю виміру, загальну кількість продукції 178 800,00грн. з ПДВ, її номенклатуру, ціну і строк поставки товару - до 31.07.2021 (а.с.24). Крім того, сторонами підписано технічну специфікацію (додаток №2 до договору) (а.с.25).

30.07.21р. сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №12с/120/53-142-01-21-01477 від 23.07.21р., якою викладено в новій редакції специфікацію та змінено строк поставки товару до 15.10.21р. (а.с.26).

На виконання умов договору постачальником здійснено поставку покупцю товару на загальну суму 178 800,00грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №121 від 18.10.21р. (а.с.29). Також із змісту цієї видаткової накладної вбачається, що продукція за накладною пред`явлена до вхідного контролю 26.10.21р. та пройшла вхідний контроль 04.11.21р.

Як зазначає позивач, відповідачем належним чином не виконані зобов`язання в частині своєчасної оплати поставленого товару та здійснено оплату товару з порушення встановлених п.4.2 договору строків (25 банківських днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю), а саме:

- 67 876,80грн., що підтверджується платіжним дорученням №17991 від 26.04.22р.;

- 26 016,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №18115 від 10.05.22р.;

- 84 907,20грн., що підтверджується платіжним дорученням №18149 від 18.05.22р.

Враховуючи викладене, відповідно до п.п.4.2, 7.2 договору позивач нарахував відповідачу та просить стягнути пеню за період з 06.12.21р. по 19.05.22р. у розмірі 14 520,46грн.; відповідно до 625 ЦКУ 3% річних з 06.12.21р. по 19.05.22р. у розмірі 49,00грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 946,88 грн.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови п 4.2 договору, поставку продукції здійснено на підставі видаткової накладної №121 18.10.21р. і пройдено вхідний контроль 04.11.21р., тому строк оплати поставленої продукції є таким, що настав 09.12.21р. Однак, відповідачем здійснено оплату поставленого товару з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується платіжними дорученнями.(а.с. 63 65).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 06.12.21р. по 19.05.22р. (з урахуванням оплат) у розмірі 14 520,46грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивач розрахунку пені та встановлено, що розрахунок пені позивачем здійснено без урахування того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення нарахувань.

Враховуючи те, що судом здійснено перерахунок пені за період з 06.12.21р. по 18.05.22р., однак розмір пені є більшим ніж заявлений позивачем, а у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України), суд погоджується із заявленим позивачем розміром пені 14 520,46грн.

Заперечення відповідача що стосуються пропуску позивачем строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені та необхідності застосування наслідків його пливу у вигляді відмови в задоволення заявлених вимог, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначає відповідач, враховуючи норми ч.2 ст.258 ЦК України, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені), річний строк позовної давності щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені сплинув 10.12.22р.

Разом із тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

11.03.20р. року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою установив з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України строк карантину на всій території України неодноразово продовжувався та станом на час звернення позивача з позовною заявою у даній справі не закінчився.

Таким чином, строк позовної давності для звернення з наведеними вимогами до суду, наразі не сплили, що виключає підстави для застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у відповіді на відзив погодився з наданими відповідачем контр розрахунками річних та інфляційних втрат .

Перевіривши надані відповідачем контр розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що вказані розрахунки здійснені правильно.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем під час звернення з цим позовом не було сплачено судовий збір в установленому законом розмірі. Так, відповідно до приписів п.2. ч.2. ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2023 року у розмірі 2 684,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір лише на суму 2 682,00грн. (згідно платіжної інструкції №7353 від 29.12.22р.), в той же час необхідно сплатити 2 684,00грн. Таким чином, позивачем недоплачений судовий збір за подання цієї позовної заяви в розмірі 2,00грн.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Державного бюджету України 2,00грн. недоплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (52204, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, буд. 4; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіестел» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд.7-Д, ): 14 520,46грн. пені, 2 189,83грн. - 3% річних, 20 654,39грн. - інфляційних втрат та 2 523,20грн. витрат на сплату судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіестел» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд.7-Д, ) на користь Державного бюджету 2,00грн. недоплаченого судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням чинності.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 29.03.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.