ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2162/22

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слава», Київська обл., м. Васильків

про стягнення 410 641 грн. 11 коп.

Представники сторін:

позивача Поздняков П.В.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слава" про стягнення 410 641 грн. 11 коп., з яких: 267 716 грн. 57 коп. основного боргу, 105 453 грн. 69 коп. збільшення суми неотриманого платежу, 33 137 грн. 13 коп. інфляційні втрати, 4 333 грн. 72 коп. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання відповідно до договору на підставі заяви-приєднання..

21.11.2022 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до листа № 2021/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. Торгово-промислової палати України засвідчені форс-мажорні обставини, а саме: військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 .02.2022 р. строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". У зв`язку з ракетними обстрілами міста, відповідач на підставі Наказу № 41 від 28.02.2022 р. частково призупинив діяльність підприємства на період дії воєнного стану в Україні. Таким чином відповідач пропонує позивачу провести між сторонами звірку заборгованості станом на день розгляду справи та укласти мирову угоду без врахувань всіх штрафних санкцій.

14.12.2022 р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому вважає, що форс-мажорні обставини не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язань. Оскільки позивач вважає, що відповідачем не надано жодного доказу того, що саме через військову агресію РФ проти України призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань (оплати) за договором, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

На підставі ст. 633 ЦК України позивач ТОВ «ЛТК Екектрум» взяв на себе обов`язок щодо постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу шляхом утворення публічного договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу/передачі договору про надання послуг з розподілу/передачі, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії (п. 2.2. договору).

Згідно п. 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в Заявці-приєднанні, яка є додатком № 1 до цього договору.

05.07.2021 року ТОВ «Слава» звернувся до позивача з Заявою-приєднанням № 346/07/21, в якій сторони зазначили, що початком постачання електричної енергії є 01 серпня 2021 року.

Також, даною Заявкою-приєднанням споживач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов публічного договору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На виконання умов договору позивач з серпня 2021 року поставляв відповідачу електричну енергію, яку останній споживав та проводив розрахунки, що підтверджується актами здачі-приймання електричної енергії та банківськими виписками щодо надходження коштів на рахунки позивача.

10.03.2022 р. на адресу відповідача було направлено Акт здачі-приймання електричної енергії за лютий 2022 р. та 09.04.2022 р. направлено Акт здачі-приймання електричної енергії за березень 2022 р. По зазначеним Актам відповідачем розрахунки проведені не були.

Як вбачається із матеріалів справи заборгованість станом на 31.03.2022 р. становить 267 716 грн. 57 коп.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо настання форс-мажорних обставин, оскільки електрична енергія ТОВ "Слава" була використана для власних потреб, а тому борг в сумі 267 716 грн. 57 коп. є обґрунтованим та підлягає судом задоволенню.

Відповідно до абз. 5 п. 5 Додаткової угоди № 1 у разі відсутності оплати за погодженим графіком впродовж трьох банківських днів сума неотриманого платежу збільшується на 0,2% за кожен день прострочень.

У зв`язку з невчасною оплатою за поставлену електричну енергію позивач нарахував штрафну санкцію у вигляді збільшення суми неотриманого платежу, а саме: за період з 24.03.2022 р. по 26.04.2022 р. (за 33 дні) сума у розмірі 218 637 грн. 42 коп. збільшується на 6,6% (0,2 % х 33) та становить 14 430 грн. 06 коп.; з 26.04.2022 р. по 12.10.2022 р. (за 170 днів) сума у розмірі 267 716 грн. 57 коп. збільшується на 34,0 % (0,2 % х 170) та становить 91 023 грн. 63 коп. Всього в розмірі 105 453 грн. 69 коп.

Поданий розрахунок є обґрунтованим та підлягає судом задоволенню.

Крім суми основного боргу та збільшення неотриманого платежу позивач просить суд стягнути з відповідача 4 333 грн. 72 коп. 3 % річних та 33 137 грн. 13 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з постачання електричної енергії, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 4 333 грн. 72 коп. 3% річних та 33 137 грн. 13 інфляційних втрат.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Оскільки в судовому засіданні позивачем не надано чіткого обґрунтування даних витрат, суд роз`яснив, що на підставі ч. 1, 2 п. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слава» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Гоголя, буд. 5, код 31292488) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, код 37780084) 267 716 (двісті шістдесят сім тисяч сімсот шістнадцять) грн. 57 коп. основного боргу, 105 453 (сто п`ять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 69 коп. збільшення суми неотриманого платежу, 33 137 (тридцять три тисячі сто тридцять сім) грн. 13 коп. інфляційних втрат, 4 333 (чотири тисячі триста тридцять три) грн. 72 коп. 3 % річних та 6 159 (шість тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 62 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 27.03.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована