ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. Справа № 924/136/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Велічко Романа Вікторовича м. Хмельницький

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 45253,21 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 01.02.2023 надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Велічко Романа Вікторовича м. Хмельницький до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 45253,21 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу від 01.07.2019, у зв`язку із чим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.05.2021 по справі №924/304/21 з відповідача на користь позивача стягнуто 86000,00 грн заборгованості. Враховуючи, що відповідач своєчасно заборгованості не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом та на підставі п. 7.4 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України заявив до стягнення 12645,54 грн пені, 25153,46 грн інфляційних втрат та 7454,21 грн 3% річних.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.02.2023 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 02.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/136/23 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд встановив сторонам строк для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою повісткою про вручення відповідачу ухвали суду від 02.02.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між фізичною особою-підприємцем Велічко Романом Вікторовичем (далі - виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (далі - замовник) 01.07.2019 укладено договір купівлі-продажу (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується протягом строку дії договору (на період проведення польових робіт) щоденно постачати готову їжу (сніданки, обіди, вечері) працівникам замовника в середній кількості двадцяти чоловік, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити щоденні сніданки, обіди, вечері.

Найменування товару: щоденні сніданки, обіди, вечері (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору документи на товар, які виконавець повинен передати замовнику: договір купівлі-продажу, акт прийому-передачі, накладні, меню.

Як передбачено п.п. 3.1, 3.2 договору, ціна цього договору становить 86000,00 (вісімдесят шість тисяч) грн; ціна договору може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки здійснюються шляхом оплати замовником товару згідно наданих виконавцем документів на оплату (рахунок, акт прийому-передачі, накладна).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник оплачує товар протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання документів, встановлених п. 4.1. договору.

Поставка проводиться щоденно (сніданки 9:00; обіди 13:00 та вечері 17:00) замовнику та його працівникам в вказаній кількості, асортименті та безпосередньо за місцем проведення польових робіт працівниками замовника (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 6.1.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за щоденні сніданки, обіди, вечері.

В свою чергу, виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за товар (п. 6.4.1 договору).

За умовами п. 7.4 договору у випадку умов здійснення платежів замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення платежу від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання.

Договір набирає чинності з дня його укладання та діє до повного його виконання, а саме: надання щоденних сніданків, обідів, вечерь з 05.07.2019р. по 31.07.2019р. (п. 10.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки замовника.

На виконання умов договору фізична особа-підприємець Велічко Р.В. поставив, а Державне підприємство "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" отримало товар (щоденні сніданки, обіди, вечері) на загальну суму 86000,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами видатковою накладною № ВН 0001 від 01.07.2019 та актом № ОУ-0000001 від 31.07.2019.

Також матеріали справи містять рахунок-фактуру № РФ0001 від 01.07.2019, виставлений фізичною особою-підприємцем Велічко Р.В. Державному підприємству "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", на оплату поставленого товару (щоденні сніданки, обіди, вечері) згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2019 на суму 86000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.05.2021 у справі №924/304/21 було задоволено позов фізичної особи-підприємця Велічко Романа Вікторовича до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та стягнуто на користь позивача 86000,00 грн заборгованості та судові витрати.

При розгляді вказаної справи суд встановив, що відповідно до двостороннього акта № ОУ-0000001 від 31.07.2019 та видаткової накладної ВН 0001 від 01.07.2019 представниками замовника та виконавця здійснено передачу-приймання товару (щоденні сніданки, обіди, вечері) згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2019 на суму 86000,00 грн. Відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати товару. Доказів оплати боргу матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано, у зв`язку з чим суд задовольнив вимогу про стягнення 86000,00 грн заборгованості за договором купівлі-продажу від 01.07.2019.

На виконання рішення суду у справі №924/304/21 відповідач сплатив фізичній особі-підприємцю Велічко Р.В. заборгованість за договором купівлі-продажу від 01.07.2019, що підтверджується платіжними дорученнями: №5345 від 15.09.2021 на суму 515,41 грн, №6357 від 28.10.2021 на суму 145,60 грн, №200 від 10.01.2022 на суму 7962,20 грн, №1853 від 22.02.2022 на суму 2378,45 грн, №3855 від 27.06.2022 на суму 40573,63 грн, №601 від 09.09.2022 на суму 36694,71 грн.

Враховуючи, що відповідач своєчасно заборгованості не сплатив, позивач на підставі п. 7.4 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення 12645,54 грн пені, 25153,46 грн інфляційних втрат та 7454,21 грн 3% річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2019 між фізичною особою-підприємцем Велічко Романом Вікторовичем та Державним підприємством "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався протягом строку дії договору (на період проведення польових робіт) щоденно постачати готову їжу (сніданки, обіди, вечері) працівникам відповідача в середній кількості двадцяти чоловік, а відповідач зобов`язався прийняти й оплатити щоденні сніданки, обіди, вечері.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач отримав товар (щоденні сніданки, обіди, вечері) на загальну суму 86000,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами видатковою накладною № ВН 0001 від 01.07.2019 та актом № ОУ-0000001 від 31.07.2019.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.05.2021 у справі № 924/304/21 було стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на користь фізичної особи-підприємця Велічко Романа Вікторовича 86000,00 грн заборгованості.

При розгляді вказаної справи суд встановив, що відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати товару (щоденні сніданки, обіди, вечері) на суму 86000,00 грн, отриманого на підставі двостороннього акта № ОУ-0000001 від 31.07.2019 та видаткової накладної ВН 0001 від 01.07.2019 згідно з договором купівлі-продажу від 01.07.2019.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

За умовами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник оплачує товар протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання документів, встановлених п. 4.1. договору.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки здійснюються шляхом оплати замовником товару згідно наданих виконавцем документів на оплату (рахунок, акт прийому-передачі, накладна).

Суд встановив, що рахунок-фактура № РФ0001 та видаткова накладна № ВН 0001 були оформлені 01.07.2019. Акт прийому-передачі № ОУ-0000001 підписаний сторонами 31.07.2019.

Отже, відповідач отримав усі визначені у п. 4.1 договору документи 31.07.2019.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами ст. 252 ЦК України строк визначається, зокрема днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання слід враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

З урахуванням положень ст. 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення відповідача щодо виконання зобов`язання з оплати перед позивачем, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, а саме з наступного дня після одержання відповідачем документів, встановлених п. 4.1 договору.

Якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу ч.5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Враховуючи викладене, а також п. 4.2 договору, відповідач зобов`язаний був провести розрахунок за отриманий товар по 12.08.2019 включно, оскільки 10.08.2019 та 11.08.2019 є вихідними днями.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач розрахувався із позивачем лише після прийняття рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.05.2021 у справі №924/304/21.

У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач нарахував 12645,54 грн пені за період з 11.08.2019 по 11.02.2020 на заборгованість в розмірі 86000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 7.4 договору у випадку умов здійснення платежів замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення платежу від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання.

З огляду на встановлений судом граничний строк оплати (12.08.2019), суд провів перерахунок заявленої до стягнення пені за період з 13.08.2019 по 11.02.2020 та встановив, що за вказаний період пеня становить 13043,88 грн. Отже, позивач правомірно в межах максимально можливого розміру заявив до стягнення 12645,54 грн пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Позивач нарахував відповідачу 25153,46 грн інфляційних втрат, з яких: 10276,00 грн за період з 11.08.2019 по 31.08.2021 на суму боргу в розмірі 86000,00 грн, 769,36 грн за період з 01.10.2021 по 27.10.2021 на суму боргу в розмірі 85484,59 грн, 1194,74 грн за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 на суму боргу в розмірі 85338,99 грн, 2243,93 грн за період з 11.01.2022 по 21.02.2022 на суму боргу в розмірі 77376,79 грн, 10049,79 грн за період з 01.03.2022 по 26.06.2022 на суму боргу в розмірі 74998,34 грн, 619,64 грн за період з 01.07.2022 по 31.08.2022 на суму боргу в розмірі 34424,71 грн.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що позивач правомірно в межах максимально можливого розміру заявив до стягнення 25153,46 грн інфляційних втрат.

Також позивач нарахував 3 % річних в сумі 7454,21 грн за період з 11.08.2019 по 08.09.2022. При цьому із розрахунку 3% річних вбачається, що позивач не здійснював нарахувань 3% річних на суму заборгованості у дні її часткового погашення (за 15.09.2021, 28.10.2021, 10.01.2022, 22.02.2022), а також в період з 27.06.2022 по 30.06.2022.

З огляду на встановлений судом граничний строк оплати товару (12.08.2019) та враховуючи визначений позивачем період нарахування 3% річних, в межах якого відповідно до приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справу, суд провів перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та встановив, що правомірним буде нарахування в розмірі 7429,93 грн, з яких:

- 5393,26 грн за період з 13.08.2019 по 14.09.2021 на суму боргу в розмірі 86000,00 грн,

- 295,10 грн за період з 16.09.2021 по 27.10.2021 на суму боргу в розмірі 85484,59грн,

- 512,03 грн за період з 29.10.2021 по 09.01.2022 на суму боргу в розмірі 85338,99 грн,

- 267,11 грн за період з 11.01.2022 по 21.02.2022 на суму боргу в розмірі 77376,79 грн,

- 764,37 грн за період з 23.02.2022 по 26.06.2022 на суму боргу в розмірі 74998,34 грн,

- 198,06 грн за період з 01.07.2022 по 08.09.2022 на суму боргу в розмірі 34424,71 грн.

Нарахування 24,28 грн 3% річних є безпідставним.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12645,54 грн пені, 7429,93 грн 3% річних та 25153,46 грн інфляційних втрат. У стягненні 24,28 грн 3% річних суд відмовляє.

Згідно із ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок невиконання останнім своїх договірних зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця Велічко Романа Вікторовича м. Хмельницький до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 45253,21 грн задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Проскурівка, вул. Т. Шевченка, 31, код 00846429) на користь фізичної особи - підприємця Велічко Романа Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 12645,54 грн (дванадцять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 54 коп.) пені, 7429,93 грн (сім тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 93 коп.) 3% річних, 25153,46 грн (двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят три гривні 46 коп.) інфляційних втрат та 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 24,28 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 3 примірниках:

1- до справи,

2- позивачу (29019, м. Хмельницький, вул. Перемоги, 3, кв. 102) рекомендованим,

3- відповідачу (32164, Хмельницька обл, Ярмолинецький р-н, с. Проскурівка, вул. Шевченка, 31) рекомендованим.