СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Харків Справа № 917/489/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,

представники сторін у судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" (вх.№162П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022, прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Паламарчук В.В., дата складання повного тексту рішення - 21.12.2022, у справі № 917/489/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Луцкевич Юлії Миколаївни, м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край", м. Гадяч Миргородського району Полтавської області,

про стягнення 796 961, 33грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Луцкевич Юлія Миколаївна звернулась до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення 796 961, 33грн заборгованості за Договором №13/08-04 від 13.08.2021, з них: 600 363, 00грн - сума основного боргу, 55 233, 40грн пені, 15 889, 06грн - 3% річних, 125 475, 87грн інфляційних (з урахуванням ухвали від 06.10.2022 про збільшення суми позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості в сумі 600 363, 00грн за виконані позивачем роботи, прийняті відповідачем за актом здачі-приймання виконаних робіт від 27.09.2021.

Позивач також нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 55 233, 40грн за період з 05.10.2021 по 04.04.2022, а також на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати в розмірі 125 475, 87грн за період з жовтня 2021 року по липень 2022 року та 15 889, 06грн 3% річних за період з 05.10.2021 по 22.08.2022 (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь Фізичної особи-підприємця Луцкевич Юлії Миколаївни заборгованість за Договором №13/08-4 від 13.08.2021 в розмірі 796 961, 33грн, з яких: 600 363, 00грн - основна заборгованість, 55 233, 40грн - пеня, 15 889, 06грн 3% річних, 125 475, 87грн інфляційних, а також 11 954, 42грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що 28.08.2021 на виконання пункту 3.2. Договору відповідач перерахував позивачу 714 015, 00грн, що підтверджується випискою банку від 28.08.2021 та платіжним дорученням №317341 від 28.08.2021. Відтак, згідно з пунктом 3.2 Договору, відповідач свої зобов`язання за Договором щодо повної оплати наданих послуг повинен був виконати до 04.10.2021.

Сума, що підлягала оплаті відповідачем позивачеві після підписання акту від 27.09.2021 склала 600 363,00грн. Доказів сплати боргу відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 600 363, 00грн оплати виконаних робіт за Договором №13/08-4 від 13.08.2021 є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

За результатами проведеного перерахунку місцевий господарський суд також задовольнив позовні вимоги про стягнення 55 233, 40грн пені за період з 05.10.2021 по 04.04.2022.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, місцевий господарський суд встановив, що відповідач не надав доказів, які свідчать про те, як саме форс-мажорні обставини пов`язані з введенням воєнного стану в Україні безпосередньо вплинули на виконання ним зобов`язань за договором (товариство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна товариства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати діяльність під час введеного воєнного стану, пошкоджено чи знищено нерухоме майно товариства).

У зв`язку із викладеним, суд відхилив клопотання відповідача про зменшення пені, річних та інфляційних на 99%.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 03.11.2022, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 року у справі №917/489/22 в частині стягнення 55 233, 40грн пені, 15 889, 06грн 3% річних, 125 475, 87грн інфляційних та зменшити розмір пені, інфляційних та 3% річних на 99%. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь Фізичної особи-підприємця Луцкевич Юлії Миколаївни 552, 33грн пені, 158, 89грн 3% річних, 1 254, 75грн інфляційних. В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 року у справі №917/489/22 просить залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, у зв`язку з чим, дійшов висновку про недостатність підстав для зменшення розміру заявленої пені.

Як вказує апелянт, внаслідок триваючої війни та блокади портів експорт сільгоспродукції є значно ускладненим. ТОВ "Агро-Край" позбавлений можливості здійснити оперативне відвантаження зерна врожаю 2021 року, що призвело до відсутності у відповідача оборотних коштів. Найбільш вигідним періодом продажу сільськогосподарської продукції є весна. Тобто, врожай 2021 року відповідач планував реалізувати за найбільш вигідною ціною в березні 2022 року, що через повномасштабне військове вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 було зірвано. Також апелянт посилається на те, що у клопотанні відповідач навів факти, за якими йому завдано збитків в результаті збройної агресії.

Апелянт зазначає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором (лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022) та є підставою для звільнення від відповідальністю за порушення договору.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

На думку апелянта, враховуючи положення законодавства, виходячи із обставин справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, період прострочення, який є незначним, на підставі статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України, наявні підстави зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 99% від заявленої суми.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/489/22; встановлено позивачу строк до 01.03.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 01.03.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "23" березня 2023 року о 10:30год.

10.03.2023 (28.02.2023 подано до підприємства поштового зв`язку) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу; зазначає, що відповідач не надав доказів про те, як саме форс-мажорні обставини, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні 24.02.2022, безпосередньо вплинули на виконання ним договірних зобов`язань, строк виконання яких був за умовами договору з 28.09.2021 по 04.10.2021.

Інших належних документів, як вказує позивач, - сертифікатів ТПП України чи уповноваженими нею регіональними ТПП, які б підтверджували наявність форс-мажорних обставин для апелянта у вказаний період, коли апелянт був зобов`язаний провести розрахунки за договором з позивачем, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду від 03.11.2022 - залишити без змін.

Також просить розгляд скарги здійснити без участі представника позивача.

21.03.2023 від апелянта надійшло клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні на іншу дату, посилаючись на зайнятість його представників, у зв`язку із переукладанням договорів оренди з пайовиками.

Сторони своїм правом на участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 23.03.2023 не скористались; представники сторін у судове засідання не з`явились.

Розглянувши клопотання апелянта про оголошення перерви в судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно зі статтею 216 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до частини 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія зазначає, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 явка представників сторін не визнавалась обов`язковою. Разом з тим, з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу було рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, апелянт такою можливістю не скористався.

При цьому, апелянт не зазначає, яка кількість договорів оренди підлягає переукладенню, що жоден із його представників не зміг взяти участь у судовому засідання, у тому числі у режимі відеоконференції.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу, що відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає скаргу в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у справі №361/8331/18 виходив з такого: "якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні".

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, і у клопотанні про оголошення перерви в судовому засіданні апелянт не посилається на обставини, які унеможливлюють розгляд скарги за відсутності у судовому засіданні його представника, колегія суддів визнає наведені апелянтом причини неповажними, відмовляє у задоволенні клопотання апелянта про оголошення перерви в судовому засіданні і вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт оскаржує рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 року у справі №917/489/22 в частині стягнення 55 233, 40грн пені, 15 889, 06грн 3% річних, 125 475, 87грн інфляційних; просить зменшити розмір пені, інфляційних та 3% річних на 99%.

А саме, апелянт просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь Фізичної особи-підприємця Луцкевич Юлії Миколаївни 552, 33грн пені, 158, 89грн 3% річних, 1 254, 75грн інфляційних. В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/489/22 просить залишити без змін.

Відтак, рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі №917/489/22 переглядається апеляційним господарським судом в частині стягнення 55 233, 40грн пені, 15 889, 06грн 3% річних та 125 475, 87грн інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між фізичною особою-підприємцем Луцкевич Юлією Миколаївною (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО - КРАЙ" (Замовник) 13 серпня 2021 року був укладений Договір підряду на проведення сільськогосподарських робіт №13/08-4 (далі - Договір).

За умовами Договору, Підрядник зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі строку виконати роботу на полях Замовника - десикацію соняшника на площі 11610 га (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору, Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами і за свій рахунок виконати агрохімічні роботи по обробці посівів (далі по тексту договору - роботи) в порядку і строки, передбачені цим договором.

Робота здійснюється сільськогосподарською технікою, що належить та/або перебуває в користуванні Підрядника, а саме: літак АН-2 (пункт 1.4).

Позивач зобов`язаний поставити Техніку, визначену в пункті 1.4. Договору, до місця виконання Роботи та здійснити всі необхідні дії для налагодження Техніки не пізніше, ніж за два календарні дні до моменту початку виконання Роботи (пункт 1.7. Договору).

Перевезення Техніки до фактичного місця проведення Роботи здійснюється за рахунок та засобами Підрядника (пункт 1.8.).

Відповідно до пункту 1.9.1 Договору, сторони дійшли згоди, що фактичний обсяг Роботи може коригуватися сторонами в процесі виконання цього Договору і відображається в акті здачі-приймання виконаних робіт, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з пунктом 1.10 Договору, робота виконується з використанням паливно-мастильних матеріалів Підрядника.

За виконання визначених цим договором робіт Замовник виплачує Підряднику суму грошових коштів у розмірі, що визначається в Додатку №1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.2 Договору, оплата за виконані роботи здійснюється: 50% вартості перед початком Роботи, 50% не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Оплата Роботи Підряднику здійснюється виключно в національній валюті України - гривні на банківський рахунок Підрядника, визначений в кінці тексту цього Договору.

Здавання Робіт Підрядником та приймання їх Замовником оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками Сторін. При цьому Сторони підписанням цього Договору погодили, що Акт оформляється один раз на 10 (десять) робочих днів, обов`язок по оформленню Акту приймання-передачі, виконаних робіт з урахуванням відповідних вимог Додатків до цього Договору, покладається на Підрядника (пункт 3.4 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1. цього Договору, та закінчується 31 грудня 2021 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (пункти 6.1., 6.2., 6.3).

Відповідно до Додатку №1 до Договору від 13.08.2021, роботи проводяться - літаком АН-2, орієнтовний об`єм виконання робіт Підрядником - 11610 га. Вартість внесення за 1 га без ПДВ становить 123 грн 00 коп. Загальна вартість робіт становить 1 428 030, 00грн. Оплата робіт Замовником здійснюється на банківський рахунок Підрядника в національній валюті України - гривні згідно умов договору, визначених в пункті 3.2 Договору. Остаточна сума Договору визначається як сума вартостей по усіх підписаних Сторонами Актах приймання-передачі виконаних робіт (п.2.2, п.3.3 Додатку до Договору).

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП Луцкевич Ю.М. 17 серпня 2021 року укладено Договір підряду №17/08-2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЕНІКС ЕЙР" на виконання авіаційних робіт.

За умовами Договору №17/08-2021 ФОП Луцкевич Ю.М. доручає, а ТОВ "ФЕНІКС ЕЙР" зобов`язується виконувати впродовж терміну дії цього Договору й відповідно до його умов авіаційні роботи із застосуванням авіації в народному господарстві. Авіаційні роботи виконуються екіпажем повітряного судна UR-ZAA та UR-62511 (надалі-ПС), наданого ТОВ "ФЕНІКС ЕЙР", у складі трьох осіб - командира ПС, другого пілота та авіатехніка.

Відповідно до Акту від 27.09.2021, загальна сума виконаних робіт становить 1 314 378, 00грн.

Вказаний Акт підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень.

Згідно платіжного доручення №317341 від 28.08.2021 відповідачем сплачено за виконані роботи 714 015, 00грн.

Згідно з пунктом 3.2 Договору, відповідач свої зобов`язання за Договором, щодо повної оплати наданих послуг, повинен був виконати до 04.10.2021.

Доказів в спростування вищевикладеного чи доказів сплати боргу відповідач суду не надав.

Таким чином, відповідач не здійснив оплату наданих позивачем послуг на суму 600 363, 00грн.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до пункту 4.4 Договору, у разі прострочення оплати фактично виконаних Робіт, Замовник сплачує Підряднику за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

На підставі вказаного пункту позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 55 233, 40грн за період з 05.10.2021 по 04.04.2022, а також на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати в розмірі 125 475, 87грн за період з жовтня 2021 року по липень 2022 року та 15 889, 06грн 3% річних за період з 05.10.2021 по 22.08.2022 (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог).

26.10.2021, 11.11.2021, 22.11.2021 позивачем на адресу відповідача направлені вимоги про сплату боргу в розмірі 600 363, 00грн.

Вимоги залишені відповідачем без реагування.

Апеляційним господарським судом встановлено, що у клопотанні про зменшення пені, інфляційних та 3% річних відповідач посилається на такі обставини.

Внаслідок триваючої війни та блокади портів, експорт сільгосппродукції є значно ускладненим. ТОВ "Агро-Край" позбавлений можливості здійснити оперативне відвантаження зерна врожаю 2021 року, що призвело до відсутності у відповідача оборотних коштів.

Відповідач зазначає, що 28.02.2022 колона російських військ, які складалися з ворожих танків, бойових броньованих машин, автомобільної техніки з цистернами ПММ, артилерійських систем, рухаючись у напрямку з села Бобрик Миргородського району Полтавської області через село Веприк Миргородського району Полтавської області в напрямку міста Гадяч Миргородського району Полтавської області, незаконно проникли на територію автозаправочної станції, яка належить ТОВ "Агро-Край", розташованої за адресою: Полтавська обл., Миргородський район, с. Веприк. Військовими загонами ДРГ РФ викрадено дизельне пальне та бензин А-92 з ємностей, які належать ТОВ "Агро-Край". Також військовими загонами ДРГ РФ здійснено обстріли зі стрілецької зброї вказаних ємностей та їх підпал, в результаті чого виникла пожежа АЗС.

Відповідач також посилається на те, що ТОВ "Агро-Край" на підставі цивільно-правового договору виконувало комплекс сільськогосподарських робіт в с. Федорівка Каховського району Херсонської області та в с. Щасливе Херсонського району Херсонської області. Внаслідок повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, рухоме майно ТОВ "Агро-Край" опинилось на тимчасово окупованій території. Орієнтовна сума збитків становить 12 мільйонів гривень.

Як вказує відповідач, введення воєнного стану в Україні визнано ТПП форс-мажорною обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неоплатою у повному обсязі відповідачем грошових коштів за надані йому позивачем послуги за договором підряду.

Сторонами у справі підписано акт прийняття послуг, і апелянт не заперечує наявність і розмір заборгованості за Договором.

Разом з тим, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача, викладеним у клопотанні в обґрунтування зменшення пені, 3% річних та інфляційних.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Так, за частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до пункту 4.4. Договору, у разі прострочення оплати фактично виконаних Робіт відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Водночас, в силу приписів статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 № 902/417/18 (провадження №12-79гс19) дійшла висновку, що, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

У спірних правовідносинах відповідач, посилаючись на обставини введення в Україні воєнного стану і наявність для відповідача негативних наслідків, не надав, при цьому, жодного доказу в обґрунтування обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, 3% річних та інфляційних.

У тому числі, в обґрунтування доводів, що ТОВ "Агро-Край" на підставі цивільно-правового договору виконувало комплекс сільськогосподарських робіт в с. Федорівка Каховського району Херсонської області та в с. Щасливе Херсонського району Херсонської області відповідач не надав суду першої інстанції ані копії договору на виконання робіт у Херсонській області, на який посилається апелянт, ані будь-яких документів, відповідно до яких сільгосптехніка ТОВ "Агро-Край" перебувала на території Херсонської області.

Апелянтом також не надано доказів укладення контрактів з реалізації зерна за кордон в обґрунтування доводів, що ТОВ "Агро-Край" позбавлений можливості здійснити оперативне відвантаження зерна врожаю 2021 року, що призвело до відсутності у відповідача оборотних коштів.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що відповідач не надав доказів, які свідчать про те, як саме обставини, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні безпосередньо вплинули на виконання ним зобов`язань за договором (товариство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна товариства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати діяльність під час введеного воєнного стану, пошкоджено чи знищено нерухоме майно товариства).

Відтак, за відсутності жодних доказів в обґрунтування доводів відповідача щодо можливості зменшення пені, 3% річних та інфляційних, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних повністю.

При цьому, судова колегія зазначає, що в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

При застосуванні норм статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.

Однак, відповідач не довів належними та допустимими доказами винятковість випадку при зменшенні розміру належних до сплати пені, 3% річних та інфляційних у спірних правовідносинах.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час.

Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання зобов`язань.

Тобто, відповідач, посилаючись на форс-мажорні обставини, має довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

У спірних правовідносинах строк виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги виник задовго до початку повномасштабного вторгнення російської федерації; відповідачем не доведено існування логічного причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією рф та невиконанням (неможливістю виконання) обов`язку у встановлений договором строк.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі № 917/489/22 без змін.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2022 у справі № 917/489/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 27.03.2023.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза