ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.03.2023 Справа № 914/2375/22
Господарський суд Львівської області у складі
Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву: Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни від 10.03.2023р. б/н (вх. №1008/23 від 13.03.2023р.)
про: стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/2375/22 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС, Львівська область, м.Львів;
до Відповідача: Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни, Львівська область, м.Львів;
про: визнання додаткової угоди від 22.08.2022р. №2 до Договору оренди приміщення від 04.01.2021р. №1 укладеною.
Позивача: Сутковий А.М. представник, адвокат (ордер від 03.08.2022р. серія АН №1074771);
Відповідача: Юхман Я.В. представник, адвокат (ордер від 17.10.2022р. серія АТ №1030439).
28.09.2022р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС від 22.09.2022р. б/н (вх. №2581) за позовом до Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни про визнання додаткової угоди від 22.08.2022р. №2 до Договору оренди приміщення від 04.01.2021р. №1 укладеною.
Підставами позовних вимог зазначtyj неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань за Договором оренди приміщення від 04.01.2021р. №1.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.09.2022р. у цій справі судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 18.10.2022р.; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.
В судовому засіданні 18.10.2022р. судом оголошувалась перерва до 10:30год. 03.11.2022р., про що представники Учасників справи повідомлялись під розписку.
Судове засідання 15.11.2022р. не відбулось з підстав оголошення повітряної тривоги на території Львівської області.
Ухвалою від 18.11.2022р. призначено підготовче судове засідання на 29.11.2022р.
Судове засідання 29.11.2022р. не відбулось з підстав відключення будівлі Господарського суду Львівської області від електричної енергії через аварійно-ремонтні роботи, що підтверджується Актом про відключення електроенергії від 30.11.2022р. б/н.
Ухвалою від 01.12.2022р. у цій справі постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 14 днів; призначити підготовче судове засідання на 13.12.2022р.
Судове засідання 13.12.2022р. не відбулось з підстав оголошення повітряної тривоги на території Львівської області.
Ухвалою від 14.12.2022р. у цій справі суд постанов продовжити строк підготовчого провадження на 16 днів; призначити підготовче судове засідання на 03.01.2023р.
В судовому засіданні 03.01.2023р. оголошувалась перерва в межах дня слухання до 13год. 30хв. 03.01.2023р.
Ухвалою від 03.01.2023 постановлено заяву ТзОВ КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС про зміну предмета позову від 22.11.2022 вх.№3828/22 прийняти; подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви ТзОВ КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС про зміну предмета позову від 22.11.2022 вх. №3828/22; відкласти підготовче судове засідання на 31.01.2023.
Ухвалою від 31.01.2023р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; судове засідання з розгляду спору по суті призначено на 21.02.2023р.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2023р. у цій справі суд ухвалив в позові відмовити повністю; призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених Позивачем та Відповідачем судових витрат у справі на 21.03.2023р.; встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» та Фізичній особі-підприємцю Панчук Ользі Дмитрівні п`ятиденний строк з моменту ухвалення рішення на подання суду та іншим Учасникам справи доказів в обґрунтування розміру понесених судових витрат.

В судовому засіданні 21.03.2023р. судом оголошувалась перерва до 14:00год. 23.03.2023р., про що представники Учасників справи повідомлялись під розписку.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, згідно ст.ст.42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Учасників справи в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судовому засіданні надав усні пояснення.

23.03.2023р. за вх.№7363/23 Позивачем подано Заперечення на заяву від 23.03.2023р. б/н, у яких наводить свої доводи та міркування з приводу поданих Відповідачем заяви та доказів і просить суд відмовити в задоволенні заяви. Вказані заперечення оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Представник Відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення, подану заяву підтримав, просить суд її задоволити та стягнути з Позивача на користь Відповідача 30900грн. судових витрат Відповідача на оплату послуг професійної правничої допомоги.

13.03.2023р. за вх.№1008/23 Відповідачем подано до суду Заяву від 10.03.2023р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить суд стягнути з Позивача на користь Відповідача 30900грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказану заяву оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням від 07.03.2023р. у цій справі суд ухвалив в позові відмовити повністю; призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених Позивачем та Відповідачем судових витрат у справі на 21.03.2023р.; встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» та Фізичній особі-підприємцю Панчук Ользі Дмитрівні п`ятиденний строк з моменту ухвалення рішення на подання суду та іншим Учасникам справи доказів в обґрунтування розміру понесених судових витрат.

Також рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2023р. у цій справі судом встановлено, що:

«Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого судові витрати Позивача на сплату судового збору складають 2481грн., на виплату гонорару адвоката 20000грн.

Як доказ сплати судового збору Позивач подав Платіжне доручення від 04.08.2022р. №12843 про сплату за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2481грн., оригінал якого Платіжного доручення є додатком №1 до позовної заяви.

…

Відповідач у поданому 19.10.2022р. за вх.№21535/22 Відзиві на позовну заяву від 14.10.2022р. б/н зазначає попередній (орієнтовний) розрахунок понесених Відповідачем судових витрат, згідно якого витрати Відповідача на правову допомогу становлять 20000грн.

Юхман Я.В. є адвокатом та представником Відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.12.2016 серії ІФ №001131 та Ордера від 17.10.2022р. серії АТ №1030439.

В судовому засіданні 21.02.2023р. представниками Сторін зроблено усні заяви про подання доказів в обґрунтування понесених судових витрат у справі впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку, передбаченому приписами ч.8 ст.129 ГПК України.

…

З врахуванням наведеного, в тому числі зроблених Позивачем та Відповідачем в судовому засіданні 21.02.2023р. заяв про подання доказів в обґрунтування розміру понесених судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду суд зазначає, що згідно до ч.ч.1-3 ст.221 ГПК України у випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

…

З підстав наведеного, а також недоведення Позивачем в порядку, визначеному гл.8 розд. І ГПК України іншого розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2481грн., недоведення Відповідачем розміру понесених судових витрат у справі, суд дійшов висновків про те, що судові витрати у справі, а саме сплачений Позивачем за подання позовної заяви до господарського суду судовий збір в розмірі 2481грн. слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та залишити вказані судові витрати за Позивачем.

Також суд дійшов висновків про наявність правових підстав до призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл понесених Позивачем та Відповідачем судових витрат у справі на 21.03.2023р. о 16:10год. і встановлення Позивачу п`ятиденного строку з моменту ухвалення рішення на подання суду та іншим Учасникам справи доказів в обґрунтування розміру понесених судових витрат.».

В обґрунтування поданої 13.03.2023р. за вх.№1008/23 заяви від 10.03.2023р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Відповідач зазначає, що відповідно до п.1.1 Договору про надання правової допомоги №04/07-22 від 04.07.2022р. (надалі - Договір), КЛІЄНТ доручив, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ прийняло на себе зобов`язання протягом терміну дії цього Договору надавати КЛІЄНТУ юридичні послуги з захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, господарських та адміністративних судах загальної юрисдикції України з питань, що стосуються нерухомого майна, що знаходиться за адресою: мЛьвів, вул. Залізнична, 7В-1, і перебуває у власності Панченко О.Д. (надалі по тексту - Послуги), а КЛІЄНТ зобов`язувався прийняти послуги та оплатити їх.

Для надання юридичної допомоги КЛІЄНТУ, АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ призначило Чапляка Івана Романовича, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001237 від 09.11.2018р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 26.10.2018р. №93 та Юхмана Ярослава Володимировича, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІФ №001131 від 29.12.2016р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 29.12.2016р. №2/12.

Також, Відповідач зазначає, що винагорода та порядок розрахунків за Договором передбачені в розділі 3 Договору.

Крім того, Відповідач надає Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в межах надання професійної правничої допомоги у цій справі, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи, позовною заявою та підготовка проекту відзиву на позовну заяву 14.10.2022 тривалістю 4год. на суму 7200грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 18.10.2022 на суму 2000грн. без ПДВ; ознайомлення з заявою про зміну підстав позову, підготовка проекту заперечення на заяву про зміну підстав позову 24.10.2022 тривалістю 1,5год. на суму 2700грн. без ПДВ; ознайомлення з відповіддю на відзив, підготовка проекту заперечення на відповідь на відзив 31.10.2022 тривалістю 2,5год. на суму 3600грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 03.01.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 31.01.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 21.02.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка проекту письмових пояснень 06.03.2023 тривалістю 0,5год. на суму 900грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 07.03.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка проекту заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 10.03.2023 тривалістю 1,5год. на суму 2700грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 21.03.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; ознайомлення з запереченням на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка проекту відповіді на заперечення тривалістю 1год. на суму 1800грн. без ПДВ.

Загальна вартість наданих АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ та прийнятих КЛІЄНТОМ складає 30900грн. без ПДВ.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, Відповідач надає копії Договору про надання правової допомоги №04/07-22 від 04.07.2022р.; Акт здачі-приймання наданих послуг від 07.03.2023р.; Рахунок на оплату від 07.03.2023р.

Разом з тим, Відповідач зазначає, що розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що підтверджується висновком, викладеним у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 від 07.07.2021р.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах №910/4277/21 від 26.10.2022, №910/789/21 від 19.01.2022, №686/5064/20 від 29.10.2020.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2022р. у справі №910/4277/21 зазначено, що участь в судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду №910/7586/19 від 25.05.2021р., №922/2604/20 від 20.07.2021р., №641/7612/16-ц від 01.12.2021р., №910/4268/21 від 18.05.2022р.).

Суд зазначає, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч.ч.1, 4, 7 ст.116 ГПК України).

З врахуванням наведеного суд зазначає про подання Відповідачем Заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у встановлений рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2023р. у справі №914/2375/22 строк.

В обґрунтування викладених в заяві доводів Відповідачем долучено копію Договору про надання правової допомоги №04/07-22 від 04.07.2022р., Акт здачі-приймання наданих послуг від 07.03.2023р., Рахунок на оплату від 07.03.2023р., а також докази надіслання заяви із доданими до неї документами Позивачу.

04.07.2022р. між Фізичною особою-підприємцем Панчук Ольгою Дмитрівною (за Договором КЛІЄНТ) та Адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ВЕЙ» (за Договором АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ) укладено Договір про надання правової допомоги №04/07-22 (надалі Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії цього Договору надавати КЛІЄНТУ юридичні послуги з захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, господарських та адміністративних судах загальної юрисдикції України з питань, що стосуються нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Залізнична, 7В-1, і перебуває у власності Панченко О.Д. (надалі по тексту - Послуги), а КЛІЄНТ зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх.

Відповідно до п.1.2. Договору на виконання умов Договору в обов`язки АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ входить консультування КЛІЄНТА з питань, що можуть виникати в процесі надання послуг в тому числі: усне та письмове консультування, проведення юридичного аналізу (аудиту), складання проектів необхідних процесуальних документів, представництво інтересів, надання допомоги в юридичному оформленні документів, а також складання висновків, довідок з правових питань, інших документів правового характеру, сприяння КЛІЄНТА у вирішенні юридичних питань.

Згідно п.1.3. Договору послуги та і тлі дії Сторін, передбачені Договором, здійснюються з метою захисту прав та діяльності КЛІЄНТА в цілому.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ зобов`язане: надати юридичні послуги, передбачені цим Договором на високому професійному рівні та в порядку, передбаченому цим Договором; забезпечити своєчасність вчинення необхідних юридичних та фактичних дій в межах предмету цього Договору з урахуванням вимог чинного законодавства України та виконувати договірні зобов`язання виключно в інтересах КЛІЄНТА; при наданні юридичних послуг за цим Договором погоджувати з КЛІЄНТОМ проекти підготовлених документів; у випадку отримання від КЛІЄНТА будь-яких документів та/або матеріалів, забезпечити їх конфіденційність (як зазначено у п.2.3 Договору) та повернення КЛІЄНТУ в повному обсязі.

Для надання юридичної допомоги КЛІЄНТУ, АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ призначає: Чапляка Івана Романовича, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001237 від 09.11.2018р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 26.10.2018р. №93; Юхмана Ярослава Володимировича, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІФ №001131 від 29.12.2016р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 29.12.2016р. №2/12.

КЛІЄНТ зобов`язаний (п.2.2. Договору): надати в розпорядження АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ всю необхідну інформацію, документи та матеріали; при необхідності, надати АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ довіреність для виконання ним своїх зобов`язань згідно цього Договору; у необхідних випадках видати АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ довіреність на вчинення певних дій, оформлену у встановленому порядку; відшкодувати АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ фактичні витрати у зв`язку з виконанням доручень; прийняти надані послуги та результати виконаних робіт у відповідності з умовами цього Договору за умови відсутності зауважень до наданих послуг; забезпечувати діяльність АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ необхідною допомогою оплатити всі послуги у розмірах та в строки, визначені цим Договором; приймати участь у підготовці та редагуванні проектів, розроблених АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ документів, за наявності такого прохання АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ; повідомляти АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ всі відомості, які можуть вплинути на якість надання юридичних послуг та які стали відомі КЛІЄНТУ після укладення цього Договору; своєчасно сплачувати встановлені чинним законодавством обов`язкові платежі у строки, рекомендовані АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ; протягом 5-ти робочих днів з дня отримання Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг підписати його та повернути АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ або у цей же строк направити письмову мотивовану відмову від підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг. У випадку немотивованої відмови від підписання та повернення Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг або неповідомлення про результати розгляду Акту у зазначений строк, роботи та послуги по Договору вважаються виконаними АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ належним чином та прийнятими КЛІЄНТОМ у повному обсязі.

Відповідно до п.3.1. Договору за надання послуг, передбачених розділом 1 цього Договору, КЛІЄНТ сплачує АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ винагороду в розмірі, що буде обумовлений в Акті здачі-приймання наданих послуг, за ставкою за 1 годину роботи 1800грн. та фіксованою оплатою за 1 судове засідання 2000грн., що були попередньо обумовлені Сторонами до підписання цього договору. Оплата здійснюється КЛІЄНТОМ на підставі виставленого АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ рахунку та підписанням Акту здачі-приймання наданих послуг.

Згідно п.3.2. Договору оплата здійснюється в термін зазначений в рахунку. Розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку КЛІЄНТА на банківський рахунок АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ.

Пунктом 3.3. Договору Сторонами передбачено, що сума Договору не включає податку на додану вартість, оскільки АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ не є платником вказаного податку.

Надання юридичних послуг оформлюється відповідними Актами здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг. Оформлення актів відбувається в наступному порядку: АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ направляє/вручає КЛІЄНТУ Акт здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг із зазначенням переліку виконаних робіт та наданих послуг та їх вартості. КЛІЄНТ протягом 5-ти робочих днів з дня отримання Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг зобов`язаний підписати та повернути його АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ або направити письмову мотивовану відмову від підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг. У випадку немотивованої відмови від підписання та повернення Акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг або неповідомлення про результати розгляду акту у зазначений строк, роботи та послуги по Договору вважаються виконаними АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ належним чином та прийнятими КЛІЄНТОМ у повному обсязі (п.3.4. Договору).

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що початок дії даного Договору - з моменту підписання договору. Закінчення дії - 30 червня 2023 року, але в будь-якому випадку не раніше проведення повного розрахунку між сторонами.

Вказаний Договір підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток Сторін Договору.

Актом здачі-приймання наданих послуг по Договору від 07.03.2023р. б/н АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ згідно Договору передало, а КЛІЄНТ прийняв наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, позовною заявою та підготовка проекту відзиву на позовну заяву 14.10.2022 тривалістю 4год. на суму 7200грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 18.10.2022 на суму 2000грн. без ПДВ; ознайомлення з заявою про зміну підстав позову, підготовка проекту заперечення на заяву про зміну підстав позову 24.10.2022 тривалістю 1,5год. на суму 2700грн. без ПДВ; ознайомлення з відповіддю на відзив, підготовка проекту заперечення на відповідь на відзив 31.10.2022 тривалістю 2,5год. на суму 3600грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 03.01.2023 на суму 2000грн. без ПДВ;підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 31.01.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 21.02.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка проекту письмових пояснень 06.03.2023 тривалістю 0,5год. на суму 900грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 07.03.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; підготовка проекту заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 10.03.2023 тривалістю 1,5год. на суму 2700грн. без ПДВ; підготовка до судового засідання, дорога до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні 21.03.2023 на суму 2000грн. без ПДВ; ознайомлення з запереченням на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка проекту відповіді на заперечення тривалістю 1год. на суму 1800грн. без ПДВ.

Відповідно до п.1 вказаного Акту загальна вартість наданих АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ та прийнятих КЛІЄНТОМ складає 30900грн. без ПДВ.

КЛІЄНТ підтверджує, що послуги було надано АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ належним чином, у належному вигляді та згідно умов Договору; по виконанню зазначених вище умов Договору Сторони претензій не мають (п.п.2, 3. Акту).

Вказаний Акт підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток Сторін Договору.

07.03.2023р. АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ виставлено КЛІЄНТУ до оплати Рахунок №195 на оплату юридичних послуг згідно Договору №04/07-2022 від 04.07.2022р. у кількості 12шт. на суму 30900грн. без ПДВ.

Позивач у поданих 23.03.2023р за вх.№7363/23 Запереченнях на заяву від 23.03.2023р. б/н проти заяви Відповідача заперечує, вважає, що викладена в Заяві Позивача вимога не підлягає задоволенню з огляду на те, що зі змісту Договору №04/07-22 про надання правової допомоги від 04.07.2022р., а саме - п.1.1., випливає, що «адвокатське об`єднання «Легал вей» приймає на себе зобов`язання ... надавати юридичні послуги ... з питань, що стосуються нерухомого майна, що ... перебуває у власності Панченко О.Д.».

Положення вказаного пункту продубльовано і у ЗАЯВІ (стор. 2 ЗАЯВИ). Відповідач доводить до відома суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» не мало та не має жодних правовідносин з особою на прізвище «Панченко».

Також, Відповідач зазначає, що, з урахуванням тієї обставини, що пошук у розділі «Інформація щодо стану розгляду справ» на сайті «Судова влада України» лише по Львівській області https://court.gov.ua/fair/ видає 50 справ з учасником процесу на прізвище « ОСОБА_1 », можна достеменно стверджувати, що носії даного прізвища мають активну життєву позицію та нерідко захищають у судах свої права та інтереси.

Окрім того Відповідач вказує, що ні у Договорі №04/07-22 про надання правової допомоги, ні у Акті здачі-приймання наданих послуг по договору №04/07-22 від 04.07.2022 року, ні у Заяві, не дивлячи на те, що весь обсяг послуг стосується якоїсь судової справи, не конкретизовано ні номер справи, ні суд, у якому надавалися послуги, ні навіть щодо якого судочинства (цивільного, адміністративного, кримінального, господарського) йде мова.

З наведеного Відповідач підсумовує про сумнів відношення послуг, перелік котрих наведено у Акті здачі-приймання наданих послуг по договору №04/07-22 від 04.07.2022р. та у Заяві, до справи №914/2375/22 і просить суд відмовити у задоволенні ЗАЯВИ про стягнення витрат на професійну правову допомогу ФОП Панчук О.Д. від 10.03.2023р.

Представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, що у заяві та Договорі сторонами Договору допущено описку в частині прізвища Клієнта, замість Панчук вказано ОСОБА_1 .

Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України).

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст.ст.73, 74 ГПК України).

Згідно з ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).

17.10.2019р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика ЄСПЛ, в якій суд посилається на balance of probabilities (баланс ймовірностей) для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine суд застосовує баланс ймовірностей. У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам.

У постанові Верховного Суду України від 14.06.2017р. у справі №923/2075/15 відхилено висновки апеляційного суду про відмову в позові про стягнення упущеної вигоди лише з тих підстав, що її розмір не може бути встановлений з розумним степенем достовірності, оскільки апеляційний суд не дослідив інших доказів, які надані позивачем, чим фактично позбавив останнього можливості відновити його порушене право, за захистом якого подано позов.

Аналогічний підхід продемонстрував і Верховний Суд у своїй постанові від 06.11.2019р. у справі №127/27155/16-ц (провадження №61-30580св18).

Отже, під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції при розгляді даної справи застосовує вищезазначений стандарт доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною третьою вказаної статті встановлено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч.2 ст.126 ГПК України).

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 ГПК України).

Визначення договору про надання правової допомоги наявне у ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон), згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.п.6, 9 ст.1 Закону).

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п.2 ч.1 ст.1 Закону).

Згідно ст.6 Закону адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно Законом "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.3 ст.4, ч.1 ст.13 Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст.19 Закону).

Приписами ст.26 Закону визначені підстави для здійснення адвокатської діяльності. Зокрема, зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно п.28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017р.) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

В рішенні Національної асоціації адвокатів України від 04-05.07.2014р. №61 «Про надання роз`яснень щодо інформації, яка зазначається в ордері адвоката та можливості його подання у декілька установ» зазначено, що Закон у статті 26 визначив підстави для здійснення адвокатської діяльності. Так, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, ордер (ч.2 ст.26 Закону).

Згідно з положеннями вищезазначеної статті 26 Закону ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України №36 від 17.12.2012р. затверджено Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, яке встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Згідно ст.30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст.627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.09.2021р. у справі №918/1045/20.

Крім того метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утриматися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24.01.2022р. у справі №911/2737/17.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч.1 ст.9 Конституції України).

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно правової позиції Верховного Суду (постанови від 05.06.2018р. у справі №904/8308/17 та від 01.08.2019р. у справі №915/237/18), розмір судових витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а суд повинен оцінити рівень адвокатських витрат, що були присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично і чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною чи її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №910/23210/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж критерії застосовує ЄСПЛ присуджуючи судові витрати згідно ст.41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (East/West Alliance Limited проти України).

Згідно позиції ЄСПЛ заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим ("Гімайдуліна і інші проти України", "Баришевський проти України"). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України", за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії", за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у додатковій ухвалі від 21.07.2020р. у справі № 915/1654/19.

При цьому суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, що на підтвердження факту понесення судових витрат та їх розміру суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Суд враховує, що згідно позиції Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 та від 18.12.2019р. у справі №910/13731/18, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019р. у справі №922/902/19, від 12.12.2019р. у справі №922/1897/18 та від 20.12.2019р. у справі №903/125/19.

Поряд з цим суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене ч.4 ст.129 ГПК України.

Зокрема відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18, від 16.02.2023р. у справі №916/1106/21.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.221 ГПК України у випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами п.2 ч.4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п.п.1, 4, 7 ч.1 ст.1 Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Суд зазначає, що Адвокатським об`єднанням та Клієнтом при укладенні Договору його предметом визначено надання Клієнту юридичних послуг з захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, господарських та адміністративних судах загальної юрисдикції України з питань, що стосуються нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Залізнична, 7В-1, і перебуває у власності Панченко О.Д.

Також суд зазначає, що Відповідачем станом на час проведення судового засідання з вирішення питання розподіл судових витрат Відповідача не доведено належними засобами доказування обставини відсутності за адресою: м.Львів, вул. Залізнична, 7В-1 належного Панченко О.Д. майна, а також відсутності за вказаною адресою майна інших осіб, окрім Відповідача (Клієнта за Договором), як і не доведено відсутність можливості користування чи володіння Панчук О.Д. майном Панченко О.Д.

Крім того, в силу викладених в ст.1 Закону визначень, договір про надання правової допомоги укладається з метою здійснення захисту, представництва або надання інших видів правової допомоги другій стороні (клієнту).

Разом з тим, Відповідачем не доведено належними засобами доказування, в тому числі шляхом виправлення такої, обставини вчинення сторонами в Договорі описки в частині зазначення прізвища ОСОБА_2 замість ОСОБА_2 .

Також, суд зазначає, що подані Відповідачем в обґрунтування заявленого розміру понесених судових витрат Договір, Акт здачі-приймання наданих послуг за Договором та рахунок на оплату №195 від 07.03.2023р. не містять посилань на номер справи, судову інстанцію, сторін справи чи предмет спору. Відтак, задоволення судом заяви та розподіл судових витрат Відповідача може призвести до створення можливості подання Адвокатським об`єднанням декількох позовів, за кожним з яких понесення судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги підтверджуватиметься одними і тими ж доказами, а відтак кількаразове відшкодування Відповідачу декількох платежів в розмірі 30900грн. за умови здійснення одного такого платежу.

Суд зазначає, що подані Відповідачем документи не містять в собі номеру справи, тому неможливо встановити в якій саме господарській справі адвокат надавав правову допомогу Відповідачу, а також підтверджують передачу не ідентифікованих послуг правової допомоги, а відтак, не доводять факту понесення Відповідачем витрат саме у цій справі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24.06.2019р. у справі №542/1884/17, від 08.09.2021р. у справі №473/4717/19 та від 16.02.2023р. у справі №916/1106/21.

Разом з тим суд, в силу приписів ч.5 ст.129 ГПК України, зобов`язаний оцінювати подані Стороною докази на предмет їх відповідності законодавчо встановленим критеріям, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (п.1 ч.5 ст.129 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08.09.2021р. у справі №473/4717/19.

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійнуу правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі №915/237/18, від 24.10.2019р. у справі №905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі №904/3583/19. Ці правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019р. у справі №910/906/18 та від 06.12.2019р. у справі №910/353/19.

Крім того, суд звертає увагу на те, що долучені Відповідачем в обґрунтування розміру понесених судових витрат докази про понесення судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 30900грн. значно перевищують наведений Відповідачем у відзиві на позовну заяву попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (20000грн.).

З врахуванням встановлених судом обставин, заслухавши пояснення представників Учасників справи, оцінивши подані Відповідачем докази в підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що подані Відповідачем в обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу докази в своїй сукупності не підтверджують понесення таких судових витрат в розмірі 30900грн. саме у зв`язку із розглядом справи №914/2375/22 та для забезпечення належного захисту прав Відповідача під час розгляду цієї справи Господарським судом Львівської області.

Враховуючи вищенаведене, зокрема викладені в мотивувальній частині рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2023р. у цій справі висновки суду щодо розподілу судових витрат в частині витрат Позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви до суду з врахуванням результату вирішення спору, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд встановив недоведеність Відповідачем обставини понесення судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 30900грн. саме у зв`язку із розглядом справи №914/2375/22 та для забезпечення належного захисту саме належного Відповідачу майна під час розгляду справи №914/2375/22 Господарським судом Львівської області, а відтак, заяву Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни від 10.03.2023р. б/н (вх.№1008/23 від 13.03.2023р.) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відхилити, в стягненні з Позивача на користь Відповідача 30900грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.9, п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76-79, 80, 81, 86, 120, 121, 123, 124, 126, 129, 202, 216, 221, 222, 236, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни від 10.03.2023р. б/н (вх. №1008/23 від 13.03.2023р.) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відхилити.

2. В стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю КАВЕР ЕНЕРДЖІ ПЛЮС (79052, Львівська область, м.Львів, вул.Рудненська, буд.14А, кв.1; ідентифікаційний код: 41221900) на користь Фізичної особи-підприємця Панчук Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) 30900грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги відмовити.

3. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

4. Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст додаткового рішення складено 28.03.2023р.

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.