ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/2991/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання - Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 14.03.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.10.2022 (повний текст складено та підписано 08.11.2022)

у справі №910/2991/22 (суддя О.В. Котков)

за позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

4 квітня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (позивач) надійшла позовна заява до Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення №191-р/тк від 23.12.2021р. «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суперечить положенням чинного законодавства України, а саме Закону України «Про питну воду та питне водопостачання та водовідведення» і Правилам приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення. Крім того, позивач вказує на помилковість висновків відповідача в процесі визначення територіальних меж ринку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 у справі №910/2991/22 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення аргументовано тим, що відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції», Правила розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 при прийнятті рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення від 18.10.2022 у справі №910/2991/22 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована наступним. Позивач стверджує, що суд першої інстанції не врахував норми матеріального права, які містять обов`язок для всіх споживачів надавати інформацію про якісний склад стічних вод, крім того на думку позивача в рішенні не зазначено, яким чином дії позивача призвели до недопущення, усунення чи порушення конкуренції щодо інших суб`єктів, які надають аналогічні послуги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 апеляційну скаргу у справі № 910/2991/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.03.2023

На адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги і просить оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому відповідач зазначив, що законодавством не передбачено обов`язок перевізників щодо визначення якісного складу стічних вод (рідких відходів), що вивозяться ними спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, що свідчить про незаконність вимог позивача щодо отримання плати від перевізників за ненадання інформації про якісний склад стічних вод.

У судове засідання 14.03.2023 з`явилися представники сторін. Представник позивача підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №191-р/тк від 23.12.2021 у справі №924-ЗМС постановлено:

- визнати, що протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року КП «Тернорнопільводоканал» займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, в межах зони охоплення навколо каналізаційних очисних споруд КП «Тернопільводоканал» у радіусі 35 км.;

- визнати дії КП «Тернопільводоканал» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, що полягають у висуванні неправомірних вимог суб`єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів, та встановленні відповідальності за їх невиконання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на КП «Тернопільводоканал» штраф у розмірі 389 824 гривні;

- зобов`язати КП «Тернопільводоканал» у 2-місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення Антимонопольним комітетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції", законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб`єктів господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994 року, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що визначення монопольного (домінуючого) становища позивача здійснювалося в порядку, встановленому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України №49-р від 05.03.2002 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за №317/6605 (із змінами) (далі - Методика).

Відповідно до п. 2.1 Методики, об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (використовується, споживається) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.

Відповідно до п. 2 рішення АМКУ серед видів діяльності КП «Тернопільводоканал» є забір, очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Пунктом 18 рішення АМКУ встановлено, що об`єктом аналізу є КП «Тернопільводоканал» - суб`єкт господарювання, який надає послуги приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Згідно п. 19 спірного рішення об`єктом аналізу є послуга приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Відповідно до п. 5.1. Методики товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

У відповідності до п. 4.4. Методики перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи).

Пунктом 1.3. Методики визначено ринок товару (товарний ринок) - сфера обороту товару (взаємозамінних товарів), на який протягом певного часу і в межах певної території є попит і пропозиція.

З матеріалів справи слідує, що КП «Тернопільводоканал» надає послуги з забору, очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27.02.2019 року №211 було затверджено Місцеві правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя в редакції до 01.07.2020 року.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17.06.2020 року №442 було внесено зміни до місцевих правил у редакції з 01.07.2020 року.

Положеннями Місцевих правил встановлено порядок приймання стічних вод асенізаційним транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Вказаними правилами встановлено, що перевізник зобов`язаний щомісячно надавати інформацію про якісний склад стічних вод, а за відсутності зазначеного аналізу виробник, при нарахуванні плати за послуги застосовує коефіцієнт кратності Кк=5 до 01.07.2020 року, а з 01.07.2020 року - Кк=3.

Протягом 2019 року позивач надавав відповідні послуги на підставі Договорів про надання послуг з очищення стічних вод, а протягом 2020 року та 5 місяців 2021 року позивач надавав відповідні послуги на підставі Договорів про надання послуг з водовідведення.

Згідно з пунктом 1.1 вказаних договорів позивач бере на себе зобов`язання приймати від перевізника стічні води, які скидаються спеціалізованим автотранспортом та проводити їх очищення; перевізник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до пункту 2.1 Договору про надання послуг з очищення стічних вод (укладався протягом 2019 року) перевізник зобов`язується проводити за надані йому послуги оплату, яка нараховується позивачем за загальним обсягом скинутих перевізником стоків, коефіцієнтом кратності 5 та нормативом плати, який встановлюється уповноваженим органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2.1 Договору про надання послуг з водовідведення (укладався протягом 2020 року та 5 місяців 2021 року) перевізник зобов`язується проводити за надані йому послуги оплату, яка нараховується позивачем за загальним обсягом скинутих перевізником стоків, коефіцієнтом кратності відповідно до Місцевих правил та тарифом на послуги з централізованого водовідведення, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як встановлено судом, при нарахуванні перевізникам плати за відповідні послуги позивач застосовує коефіцієнт незалежно від того, чи надає перевізник інформацію про якісний склад стічних вод, в той час коли положеннями чинного законодавства України не передбачено прямого обов`язку суб`єктів господарювання надавати таку інформацію, що, серед іншого, підтверджується листом №7/9.1.2/21123-19 від 28.12.2019р. Міністерства розвитку громад та територій України.

При цьому суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами позивача в яких він посилається на п.1 розділу VI Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення (затверджені наказом №316 від 01.12.2017 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства) щодо обов`язку споживачів надавати відповідну інформацію, оскільки вказана норма стосується споживачів, які приєднані до централізованого водовідведення, тоді як у даному спорі мова йде приймання стічних вод асенізаційним транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Отже, за невиконання перевізниками вимог щодо надання інформації про якісний склад стічних вод позивач застосовував при розрахунку плати за послуги коефіцієнт Кк=5 з 01.01.2019 року по 30.06.2020 року та коефіцієнт Кк=3 з 01.07.2020 року, що призвело до збільшення вартості послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Враховуючи вищевикладене, дії позивача, які полягають у застосуванні коефіцієнтів при розрахунку плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Щодо твердження позивача про неправильність визначення відповідачем територіальних меж досліджувального ринку то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6.1 розділу VI Методики територіальні межі ринку певного товару визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів є неможливим або недоцільним.

Відповідачем було отримано інформацію від перевізників щодо максимальної відстані перевезення перевізниками стічних вод - відстань від об`єкта відбору стічних вод до місця розташування каналізаційних очисних споруд позивача, радіус кола навколо яких становить 35 км.

На вказаній площі навколо каналізаційних очисних споруд позивача розташовано ще 3 каналізаційні очисні споруди: КП Великобірківської селищної ради «Добробут», КП Микулинецької селищної ради «Дружба», МКП «Збараж».

Відповідно до листа від 14.05.2021 року КП Великобірківської селищної ради «Добробут» з 10.07.2020 року не надає послуги приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Відповідно до листа від 24.06.2021 року КП Микулинецької селищної ради «Дружба» протягом 2019-2020 рр. та 5 місяців 2021р. не надавало платних послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення.

Пропускна спроможність каналізаційних очисних споруд МКП «Збараж» (500 м3 на добу) та КП «Добробут» (200 м3 на добу) є незначною, порівняно з пропускною спроможністю каналізаційних очисних споруд позивача (106400 м3 на добу).

Викладені обставини підтверджують правомірність визначення відповідачем територіальних меж ринку, на якому здійснює діяльність позивач, зоною охоплення навколо каналізаційних очисних споруд позивача у радіусі 35 км, тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін, отже відсутні підстави для скасування рішення Антимонопольного комітету № 191-р/тк від 23.12.2021.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 у справі №910/2991/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Тернопільводоканал".

Матеріали справи №910/2991/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2023 після виходу судді Кравчука Г.А. з відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир