ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"03" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1136/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви 1) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 2) Селянського (фермерського) господарства "Квітневе-2018" (64830, Харківська обл., Близнюківський район, с. Квітневе)
до Близнюківської селищної ради Харківської області (64801, Харківська обл., Лозівський р-н., смт. Близнюки, вул. Свободи, буд. 30)
провизнання права постійного користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та Селянське (фермерського) господарство "Квітневе-2018" звернулись до Господарського суду Харківської області з позовом до до Близнюківської селищної ради Харківської області, згідно вимог якої позивачі просять суд визнати за селянським (фермерським) господарством "Квітневе-2018", ідентифікаційний код юридичної особи 21229646, місце знаходження юридичної особи: 64830, Харківська область, Близнюківський район, село Квітневе (Кірове), засновник (голова) - ОСОБА_1 , право постійного користування земельною ділянкою, площею 41,80 га, згідно з Актом на постійне користування земельною ділянкою серії Б№073488, виданого на підставі рішення Кіровської сільської ради народних депутатів Близнюківського району Харківської області від 15.09.1992 №4.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Рівність учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.

Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 14 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 161 ГПК України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, позовна заява - це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Подання позову включає в себе дії позивача (самостійно або через представників) щодо його безпосереднього звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 162 ГПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Ці приписи кореспондуються з положеннями статті 42 ГПК України про те, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Отже, позовна заява має містити підпис позивача або його представника. При цьому позовна заява має бути підписана власноручно. З урахуванням положень частини 8 статті 6 ГПК України позовна заява може містити електронний цифровий підпис, прирівняний до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Зазначені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги господарського процесуального закону стосовно підписання позовної заяви власноручним або електронним цифровим підписом позивача (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із позовом, отже дотримання принципу диспозитивності господарського судочинства.

З позовної заяви вбачається, що позовну заяву подано від імені двох позивачів: фізичної особи - ОСОБА_1 та юридичної особи - Селянського (фермерського) господарства "Квітневе-2018".

Відповідно до частини 1 статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Натомість, у даному разі, із позовної заяви вбачається, що її підписано Бочко Михайлом Григоровичем, як директором Селянського (фермерського) господарства "Квітневе-2018" із печаткою; проте, дана позовна заява не містить окремо підпису ОСОБА_2 як фізичної особи.

Таким чином, суд зазначає, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства. Скріплення позовної заяви підписом позивача, його представника або іншої особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, має бути виконане власноручно у спосіб, визначений статтями частиною 8 статті 42, частиною 2 статті 162 ГПК України.

У випадку недотримання цих вимог процесуальний закон не передбачає можливості залишення позовної заяви без руху задля підтвердження волевиявлення позивача, а в залежності від стадії процесу встановлює безумовні наслідки, зокрема, повернення позовної заяви і доданих до неї документів зі стадії відкриття провадження у справі (частина 4 статті 174 ГПК України) або залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №916/3209/20).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

За змістом пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на наведене, оскільки позивачами не дотримано вимог частини 2 статті 162 ГПК України, що є імперативною нормою щодо необхідності підписання позовної заяви обома позивачами, яка ними подається, вказане є безумовною підставою для повернення позовної заяви 1. ОСОБА_1 та 2. Селянського (фермерського) господарства "Квітневе-2018" на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України.

Суд вважає за доцільне звернути увагу позивачів на приписи частини 8 статті 174 ГПК України, за змістом яких, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод в реалізації позивачем права на доступ до правосуддя.

Окремо суд звертає увагу позивачів на необхідність дотримання інших вимог, що передбачені статтею 162, 164 ГПК України при зверненні до господарського суду з позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства "Квітневе-2018" до Близнюківської селищної ради Харківської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою разом із доданими до неї документами.

Оскарження здійснюється в порядку визначеному ст. ст. 254-255 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України.

Ухвалу підписано 03.04.2023.

Суддя Шарко Л.В.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).