номер провадження справи 18/177/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 Справа № 908/2389/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/2389/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (вул. Волгоградська, буд. 26-А, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 9 Запорізької міської ради (вул. Щаслива/Дудикіна, буд. 1/6, м. Запоріжжя, 69065)

про стягнення 1164009,29 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 9 Запорізької міської ради 1164009,29 грн., з яких: 1138522,56 грн. основного боргу по оплаті за спожиту електроенергію за грудень 2021 року та січень 2022 року на підставі договору № 60АВ697-833-21 від 17.11.2021 ДК 021:20-5 Електрична енергія, 8212,25 грн. пені, 2505,24 грн. 3% річних та 14769,24 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 60АВ697-833-21 від 17.11.2021 щодо оплати вартості спожитої електроенергії. Позивач зазначив, що протягом грудня 2021 року та січня 2022 року Постачальником (позивачем) складені акти прийняття-передачі електричної енергії №ЗЗП81010811 від 31.12.2021 на суму 505796,34 грн. та № ЗЗП82000699 від 31.01.2022 на суму 632726,22 грн., в свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в сумі 1138522,56 грн. Наведене, за доводами позивача, є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку з урахуванням нарахованих за допущене порушення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 526, 610, 625, 693 ЦК України та ст. 193 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2022 справу № 908/2389/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 02.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2389/22, присвоєно справі номер провадження 18/177/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/2389/22, також запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку.

Відповідачем ухвалу суду від 02.12.2022 у справі № 908/2389/22 отримано 09.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням по вручення поштового відправлення.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 02.12.2022 у справі № 908/2389/22 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи № 908/2389/22 дозволяють здійснити її розгляд по суті.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, запровадження воєнного стану на території України, ведення бойових дій на території Запорізької області, інтенсивні ракетні та артилерійські обстріли м. Запоріжжя протягом листопада 2022 року березня 2023 року, що загрожувало життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду в умовах збройної агресії проти України, а також знаходження судді Левкут В.В. у щорічній відпустці з 16.01.2023 по 13.02.2023, у відрядженні на навчанні з 20.02.2023 по 24.02.2023 та на лікарняному з 13.03.2023 по 27.03.2023, рішення прийнято без його проголошення 28.03.2023.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу товариству з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1199).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір на постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 цього Закону, п. 3.1.1 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила), постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки слектропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (частини 6, 7, 11 ст. 56 Закону).

Відповідно до п. 1.2.7 розділу І Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів (п.п. 1.1, 1.2 додатку 5 Правил).

Пунктами 3.2.1, 3.2.9 розділу ІІІ Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, Який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах. За наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на своєму веб-сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу. ТОВ Запоріжгаз Збут розроблено та оприлюднено договір про постачання електричної енергії споживачу та комерційні пропозиції на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет.

Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (Постачальник, позивач у справі) та комунальним некомерційним підприємством Міська лікарня № 9 (Споживач, відповідач у справі) 17.11.2021 укладений договір № 60АВ697-833-21 від 17.11.2021 ДК 021:20-5 Електрична енергія (надалі Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу за кодом ДК 021:20-5 Електрична енергія (далі електрична енергія) для забезпечення електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (спожитої) електричної енергії.

Згідно із п. 4.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію в строк з моменту підписання договору по 31.12.2021 (включно). Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання (далі Заява), форма якої передбачена Додатком № 1 до цього договору.

Перелік об`єктів Споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії за цим договором, передбачений Додатком № 2 до цього договору (п. 4.3 Договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що ціна пропозиції Постачальника за результатами електронного аукціону становить 1152360,00 грн. у т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 5.6 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

За визначенням п. 5.8 Договору, порядок оплати, терміни (строки) здійснення оплати, визначені в Комерційній пропозиції Постачальника (Додаток № 3 до цього договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформляється шляхом підписання сторонами щомісячних актів, які є підставою для остаточних розрахунків (п. 5.9 Договору).

Пунктом 6 Додатку № 3 визначено «Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати», який полягає в наступному:

- оплата здійснюється протягом 10-ти (не менше 10) банківських днів, місяця наступного за розрахунковим, відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку на підставі отриманого Споживачем від Постачальника рахунку та Акту приймання-передачі електричної енергії».

Пунктом 5.9 Договору передбачено, що приймання-передача електричної енергії поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних Актів, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Уповноважений представник Споживача розглядає та підписує Акт у строк, що не перевищує 5-ти робочих днів або надає вмотивовану відмову від підписання таких Актів. Споживач затверджує Акти та повертає Постачальнику один примірник.

Згідно із п. 6.2.1 Договору Споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.6 Договору за порушення строків оплати електричної енергії, зазначених у цьому договорі, Постачальник має право стягнути зі Споживача пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 13.1 Договору визначено, що цей договір є укладеним після його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Розділом 11 Комерційної пропозиції (додаток № 1 до Договору) передбачено, що дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі.

На виконання умов Договору, на підставі отриманих даних відповідно до умов договору та п. 4.3 Правил Постачальник склав акти прийняття-передачі електричної енергії:

- № ЗЗП81010811 від 31.12.2021 на суму 505796,34 грн. з ПДВ;

- № ЗЗП82000699 від 31.01.2022 на суму 632726,22 грн. з ПДВ.

Акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без зауважень.

Відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за спожиту у спірний період електроенергію в сумі 1138522,56 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електроенергії у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів в позовному провадженні.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано Договором № 60АВ697-833-21 від 17.11.2021 ДК 021:20-5 Електрична енергія.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати Споживачем отриманої від Постачальника електричної енергії визначений п. 6 Додатку № 3 до Договору протягом 10-ти (не менше 10) банківських днів місяця, наступного за розрахунковим.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії на підставі актів за грудень 2021 року січень 2022 року не виконав.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін отриманих від позивача рахунків та актів є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за період січень 2022 року липень 2022 року зафіксовано, що станом на 07.09.2022 заборгованість відповідача за Договором складає 1138522,56 грн.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1138522,56 грн. заборгованості за Договором є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 8212,25 грн. пені, 2505,24 грн. 3% річних та 14769,24 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем вимога про стягнення 8212,25 грн. пені за загальний період з 11.01.2022 по 23.02.2022 заявлена на підставі п. 9.6 Договору, яким передбачено відповідальність Споживача за порушення строків оплати електричної енергії у вигляді пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням розміру заборгованості за кожним окремо актом, суд встановив, що сума пені за заявлений позивачем період складає 8212,25 грн., як і визначено позивачем, тому задовольняється судом у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 11.01.2022 по 23.02.2022, з урахуванням розміру заборгованості за кожним окремо актом, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає 2505,24 грн. 3% річних.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період - лютий 2022 року, суд встановив, що до стягнення підлягає сума 14769,24 грн. інфляційних втрат, як і визначено позивачем. Вимога про стягнення інфляційних втрат задовольняється судом у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним зобов`язання по оплаті вартості спожитої електроенергії в повному обсязі і у визначений Договором строк, або підстав для звільнення від такого зобов`язання, не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 9 Запорізької міської ради (вул. Щаслива/Дудикіна, буд. 1/6, м. Запоріжжя, 69065; ідентифікаційний код 05498694) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (вул. Волгоградська, буд. 26-А, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 39587271; р/р НОМЕР_1 в Філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313,56 грн. (один мільйон сто тридцять вісім тисяч п`ятсот двадцять дві грн. 56 коп.) основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 9 Запорізької міської ради (вул. Щаслива/Дудикіна, буд. 1/6, м. Запоріжжя, 69065; ідентифікаційний код 05498694) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (вул. Волгоградська, буд. 26-А, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 39587271; р/р НОМЕР_2 в АТ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300674) 8212,25 грн. (вісім тисяч двісті дванадцять грн. 25 коп.) пені, 2505,24 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ять грн. 24 коп.) 3% річних, 14769,24 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн. 24 коп.) інфляційних втрат та 17460,14 грн. (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят грн. 14 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 28.03.2023.

Суддя В.В. Левкут