РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/14193/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14193/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Вертекс Україна"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

про стягнення 2 757 262 грн

За участю представників:

позивача Колтовський В.П.;

відповідача Козлюк М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Вертекс Україна" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення 2 757 262 грн (1 778 000 грн основного боргу, 323 692,40 грн втрат від інфляції, 39 805,70 грн 3% річних, 484 304 грн пені та 131 460 грн штрафу).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу від 06.07.2021 №17794/53-124-01-21-14986 (далі - Договір) в частині оплати поставленого товару у встановлений Договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 відкрито провадження у справі № 910/14193/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 30.01.2023, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

10.01.2023 (на електронну адресу суду) та 16.01.2023 (поштою) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Підприємство просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.01.2023 через електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про участь його представника у судовому засіданні 30.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

25.01.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про участь його представника у судовому засіданні 30.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

26.01.2023 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 клопотання Підприємства про участь у підготовчому засіданні 30.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

30.01.2023 підготовче засідання було відкладено на 13.02.2023.

06.02.2023 через електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про участь його представника у судовому засіданні 13.02.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 клопотання Підприємства про участь у підготовчому засіданні 13.02.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

07.02.2023 через електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 13.02.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2023.

14.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення суду, в якому, Підприємство просило відстрочити виконання судового рішення.

01.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 клопотання Підприємства про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У судовому засіданні 06.03.2023, суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 06.03.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 Товариством (продавець) і Підприємством (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються у специфікації № 1 (додаток № 1) до Договору, яка є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної/товарно-транспортної накладної вантажоодержувачем (пункт 3.5 Договору);

- ціна товару за Договором становить 1 566 000 грн, крім того ПДВ 313 000 грн. Всього ціна Договору: 1 878 000 грн (пункт 4.1 Договору);

- оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно з СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» (пункт 5.1 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання зобов`язань сторонами, а в частині виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені Договором, - до спливу гарантійних строків (пункт 11.1 Договору).

Укладений сторонами Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

За приписом статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки товару.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною від 13.12.2021 № 406, яка підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками.

Також 13.12.2021 Товариство виставило Підприємству рахунок-фактуру від 13.12.2021 № 406 на суму 1 878 000 грн, у тому числі ПДВ.

13.02.2021 було оформлено ярлик на придатну продукцію № 198/10, отже, перебіг строку, визначеного в пункті 5.1 Договору, розпочався з 14.12.2021 та закінчився 10.02.2022.

Відповідач на виконання умов Договору перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 1 878 000 грн, що підтверджується такими платіжними дорученнями:

- від 04.05.2022 № 4824 на суму 100 000 грн;

- від 27.10.2022 № 10936 на суму 258 000 грн;

- від 31.10.2022 № 10969 на суму 99 000 грн;

- від 23.12.2022 № 12606 на суму 102 000 грн;

- від 26.12.2022 № 12652 на суму 900 000 грн;

- від 27.12.2022 № 12667 на суму 419 000 грн.

Слід зазначити, що позивачем було заявлено до стягнення у позові, який подано суду 13.12.2022 (відмітка Укрпошти на конверті, в якому надійшла позовна заява), борг у розмірі 1 778 000 грн.

Водночас провадження у справі відкрито 26.12.2022.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, в частині вимог стосовно стягнення боргу у розмірі 1 421 000 грн провадження у справі підлягає закриттю.

Що ж до решти позовних вимог стосовно стягнення основного боргу в розмірі 357 000 грн, то у задоволенні таких вимог слід відмовити, оскільки, на моменту звернення з даним позовом вказані кошти були сплачені Підприємством.

Позивач також заявив до стягнення з відповідача 484 304 грн пені, 131 460 грн штрафу, 39 805,70 грн 3% річних і 323 692,40 грн інфляційних втрат.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором) в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У пункті 8.4 Договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу продавця, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3 % річних від простроченої суми.

Таким чином, в силу приписів статті 625 ЦК України та пункту 8.4 Договору з відповідача слід стягнути 0,3% річних, що за розрахунком суду складає 3 822,29 грн, а в решті позовних вимог в частині стягнення відсотків річних слід відмовити.

Що ж до розрахунку інфляційних втрат, то суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, дійшов висновку, що він правильний, а тому позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині пені.

За розрахунком суду пеня складає 465 046,00 грн.

Разом з тим, відповідач заявив клопотання про зменшення штрафних санкцій, мотивуючи його, зокрема, таким:

- наявність простроченої заборгованості у значному розмірі, яку відповідач змушений стягувати у судовому порядку;

- втрата виробничих потужностей, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії;

- окупація Запорізької АЕС;

- низка ремонтних робіт з метою забезпечення ядерної енергії та радіаційної безпеки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, враховуючи ступінь, характер та правові наслідки правопорушення, співмірність між ними; відсутність доказів понесення Товариством збитків внаслідок порушень Підприємством строків оплати товару; зважаючи на обставини, які вказані відповідачем і не потребують документального підтвердження в силу загальновідомості викладених фактів, суд, вважаючи дані обставини винятковими, зважаючи на виняткову роль Підприємства для Українського народу під час повномасштабного вторгнення (забезпечення діяльності атомних електростанцій), дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені до 232 523 грн (на 50% від заявленої до стягнення суми пені) та зменшення заявленого до стягнення штрафу до 65 730 грн (на 50% від заявленого до стягнення суми штрафу).

Суд зауважує, що при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення штрафних санкцій суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача у розмірі 35 175,31 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 82 717 грн.

Відповідно до частини першої та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення вказаних витрат відповідачем до матеріалів справи додані такі документи:

- копія договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 24.10.2022, укладеного Товариством і адвокатом Колтовським В.П.;

- копія додаткової угоди від 24.10.2022 № 1 до Договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 24.10.2022;

- копія ордеру від 24.11.2022 № 1182633 серія ВН;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.02.2017 № 002959 серія ОД.

Частиною п`ятою статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до їх реального, розумного та обґрунтованого розміру.

Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження, наявність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Що ж до заявленого Підприємством клопотання про відстрочення судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідачем не наведено доводів щодо обставин, які істотно ускладнять виконання судового рішення.

Крім того, суд бере до уваги, що протягом трьох місяців Підприємство погасило заборгованість у розмірі 1 778 000 грн, тобто мало можливість сплати значну суму протягом невеликого строку. Судом також враховано, що не є коректним та таким, що кореспондується з нормами чинного процесуального законодавства прохання відповідача відстрочити виконання рішення суду не менше, ніж до закінчення двох календарних місяців з моменту припинення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/14193/22 в частині стягнення 1 421 000,00 грн основного боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (30100, Хмельницька область, м. Нетішин. вул. Енергетиків, б. 20; ідентифікаційний код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Вертекс Україна» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 58; ідентифікаційний код 43134443) 323 692 (триста двадцять три тисячі шістсот дев`яносто дві) грн 40 коп. втрат від інфляції, 3 822 (три тисячі вісімсот двадцять дві) грн 29 коп. 0,3% процентів річних, 65 730 (шістдесят п`ять тисяч сімсот тридцять) грн 7% штрафу, 232 523 (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн пені, 35 175 (тридцять п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 31 коп. судового збору, 20 000 (двадцять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.03.2023.

Суддя О.Г. Удалова