УХВАЛА

м. Київ

30.03.2023Справа № 910/24808/15
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд"

2. Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"

про стягнення 9 579 302,64 доларів США, що еквівалентно 208 880 707,79 грн і

15 086 950,57 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 у розмірі 9 579 302,64 доларів США, що еквівалентно 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 зупинено провадження у справі до вирішення по суті справи Господарського суду Харківської області №922/5787/15 та набрання рішенням у цій справі законної сили.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №922/5787/15 касаційну скаргу ТОВ "Коксотрейд" залишено беззадоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі №922/5787/15 залишено без змін.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Суд, розглянувши матеріали справи №910/24808/15, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, а також ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, дійшов висновку, що вказану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Враховуючи те, що підстави для зупинення провадження у справі перестали існувати, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі.

Разом з тим, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" перебуває в стані припинення.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області у справі №922/543/21 від 09.04.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Саутенко С.О., здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі на офіційному веб-сайті Судової влади України.

За правилами юрисдикції господарських судів у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Справи, передбачені пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина тринадцята статті 30 цього Кодексу), тобто є справами виключної підсудності.

Таким чином, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з грошовими вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19.

Відповідно до ч. 1, абзацу 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.06.2021 у справі №916/585/18 (№916/1051/20), від 30.01.2020 у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18, від 12.01.2021 у справі №334/5073/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що визначення юрисдикції усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №916/585/18 (№916/1051/20) викладено висновок про те, що в разі коли наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

З огляду на зазначене, щоб рішення було законним, недостатньо правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права, необхідно, щоб справу розглянув повноважний суд із дотриманням вимог процесуального законодавства щодо предметної, суб`єктної, територіальної юрисдикції та інстанційної підсудності у межах компетенції конкретного суду.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.04.2018 у справі №925/1874/13, від 13.03.2018 у справі № 922/928/17.

Відтак, заявлений в межах даної справи позов підлягає розгляду господарським судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод".

Водночас суд зазначає, що передання даної справи за належною підсудністю для розгляду в межах справи №922/543/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є безумовною гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом в межах справи №922/543/21, а законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання норм процесуального права щодо підсудності розгляду справи.

За таких обставин, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Приймаючи до уваги, що особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, для концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи №910/24808/15 підлягають передачі за підсудністю до господарського суду Харківської області для розгляду в межах справи №922/543/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод".

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, окрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. 27, 31, 230, 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі №910/24808/15.

2. Матеріали господарської справи №910/24808/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" про стягнення 9 579 302,64 доларів США, що еквівалентно 208 880 707,79 грн і 15 086 950,57 грн передати за підсудністю до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах справи №922/543/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 ГПК України.

Суддя Н.І. Зеленіна