ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1056/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Рисухіна Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М. - адвокат, ордер серії АМ №1001593 від 21.07.2022;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд"

про стягнення 663483,65 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" про стягнення 663483,65 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 31.12.2021 по 01.10.2022 згідно договору про постачання електричної енергії споживачу №06-195 від 01.01.2021.

Ухвалою господарського суду від 22.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.12.2022.

19.12.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 14.12.2022, відповідно до якого останній не визнає позовні вимоги повністю і заперечує проти їх задоволення (а.с.53-77).

23.12.2022 до суду представник позивача подав відповідь на відзив №3210-05 від 23.12.2022, згідно з якою останній не погодився з викладеними у відзиві доводами та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.78-84).

Ухвалою суду від 26.12.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.01.2023.

18.01.2023 на поштову адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив вих.№91 від 16.01.2023 (а.с.89-94).

23.01.2023 у засіданні суду представник позивача надав для долучення до матеріалів справи докази часткової оплати відповідачем заборгованості на загальну суму 74555,72 грн та довідку про стан заборгованості відповідача на 20.01.2023, що складає 588927,93 грн (а.с.95-97).

Ухвалою суду від 23.01.2023 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 21.02.2023.

21.02.2023 через діловодну службу суду представник позивача подав клопотання від 21.02.2023 про закриття провадження у справі в частині стягнення 74555,72 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору. До клопотання додано платіжні доручення №33 від 21.10.2022, №39 від 11.11.2022, №49 від 30.12.2022 та довідку про стан заборгованості відповідача на 21.02.2023, що складає 588927,93 грн (а.с.103-107, 117).

Ухвалою суду від 21.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1056/22 до судового розгляду по суті на 20.03.2023.

Відповідач явку повноважного представника у засідання не забезпечив, будь-яких заяв із зазначенням причин такої неявки, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно і належним чином шляхом надіслання копії ухвали суду за його місцезнаходженням та на електронну пошту, що зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (а.с.115, 118-119).

З огляду на наявність в матеріалах справи заяв відповідача по суті спору та участь представника відповідача у підготовчому засіданні 21.02.2023, останній обізнаний з розглядом даної справи в господарському суді.

Частиною 1 ст.43 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Також суд враховує, що відповідач не був позбавлений права та об`єктивної можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 21.02.2023 у справі №906/1056/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Окрім того, інформація щодо слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному вебсайті Господарського суду Житомирської області в мережі "Інтернет", що також свідчить про наявність у відповідача можливості дізнатись про розгляд справи.

Таким чином суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створив усі належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів. При цьому явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає справу за відсутності останнього за наявними матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх з урахуванням клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 74555,72 грн від 21.02.2023.

У засіданні 20.03.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу №06-195 від 01.01.2021 в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію у період з 31.12.2021 по 01.10.2022 (а.с.1-3).

За змістом відзиву на позовну заяву від 24.12.2022, відповідач з позовними вимогами не погодився, вважає заявлену до стягнення суму заборгованості необґрунтованою і непідтвердженою; повідомив, що з 01.03.2022 споживання електричної енергії не здійснював, оскільки фактичними споживачами послуг електропостачання з 01.03.2022 по 19.04.2022 є 9 прикордонний загін ім.Січових Стрільців Державної прикордонної служби України, а з 19.04.2022 також і підрозділ 7 ОБ НГ України (військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України), для забезпечення потреб функціонування яких в умовах воєнного стану використовується електропостачання від ТП-250 (РУ0.4), що розташоване на території підприємства відповідача. Відповідач також наголосив, що з 24.02.2022 існують об`єктивні обставини, що унеможливлюють виконання ним своїх зобов`язань (закриття повітряного простору України; запровадження військового стану; оголошення у зв`язку з цими обставинами простою на підприємстві та зупинення господарської діяльності; споживання наданих позивачем в рамках виконання договору послуг третіми особами, яким в силу вимог ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» відповідач не має права це заборонити), а відтак до моменту припинення дії цих обставин задоволення позовних вимог буде безпідставним та протиправним. Також відповідач заперечив щодо стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що сума таких витрат не підтверджена дійсною необхідністю та розумністю їх понесення з урахуванням складності справи, відсутністю реальності їх здійснення адвокатом (а.с.53-60).

У відповіді на відзив від 23.12.2021 №3210-05 позивач зазначив, що розрахунок заборгованості формувався відповідно до виставлених рахунків за електричну енергію, з урахуванням договору щодо реструктуризації заборгованості та часткових оплат у період виникнення заборгованості. Позивач вказав, що відповідач не надсилав йому лист-повідомлення про настання форс-мажорних обставин, як це передбачено п.12.4 договору (а.с.78-81).

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив №91 від 16.01.2023, у яких вказав, що свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про реструктуризацію виконав і станом на 01.01.2023 така сплачена у повному обсязі, а позивач намагається стягнути подвійний розмір заборгованості за січень-лютий 2022 року. Відповідач також стверджує, що позивач помилково застосовує до спірних правовідносин п.12.4 договору у той час, коли слід застосовувати п.п.12.1, 12.3 договору, оскільки факт існування обставин непереборної сили є загальнодержавним, загальновідомим, і позивач не спростував, що не знав про його існування (а.с.89-92).

Під час розгляду справи позивач надав докази часткової сплати відповідачем заборгованості на загальну суму 74555,72 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №39 від 11.11.2022 на суму 37277,86 грн та №49 від 30.12.2022 на суму 37277,86 грн, і просив закрити провадження у справі в цій частині (а.с.103-107).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник, позивач) та Дочірнім підприємством "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" (споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №06-195 (далі - договір) (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.1 договору, такий є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2 договору).

За змістом п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п.3.1 договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п.3.3 договору).

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється в обсягах, визначених у додатку 3 до цього договору (п.3.4 договору).

У розділі 5 договору сторони погодили ціну, порядок обліку і оплати електричної енергії.

Так, п.5.1, 5.2 договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.4 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.5 договору).

У п.5.6 договору визначено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з п.5.7 договору, оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

У п.5.9 договору погоджено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п.6.2 договору, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп.1); надавати забезпечення виконання зобов`язань з оплати за постачання електричної енергії у випадку неможливості погасити заборгованість за постачання та/або перебування в процесі ліквідації чи банкрутства відповідно до положень Цивільного кодексу України та ПРРЕЕ.

У розділі 12 договору передбачено, що Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.12.1). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору (п.12.2). Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.12.3). Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства (12.4). Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення (п.12.5).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п.13.1 договору).

Даний договір підписано представниками сторін та скріплено печатками їх підприємств.

До матеріалів справи долучено заяву-приєднання від 01.01.2021 до умов договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток №1), підписану та скріплену печаткою відповідача, де початком постачання електричної енергії визначено 01.01.2021 (а.с.9).

Згідно комерційної пропозиції №7 ZHOEK-UV-06-1969 для споживачів за «вільними цінами», що є додатком №2 до договору, орієнтовна ціна електричної енергії становить: 2500 грн/кВт*год без урахування ПДВ, послуг з розподілу та послуг з передачі електричної енергії. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Попередня оплата: оплата здійснюється шляхом перерахування 100% вартості договірних обсягів постачання електроенергії на розрахунковий період, зазначених у додатку №3 «Договірні обсяги постачання електричної енергії» до договору (а.с.11), на підставі рахунку на попередню оплату наданого постачальником або визначеного споживачем самостійно не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку розрахункового періоду. Сума попередньої оплати визначається шляхом множення відповідного договірного обсягу постачання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов даної комерційної пропозиції та підлягає оплаті незалежно від отримання рахунку постачальника. Остаточний розрахунок: проводиться за фактично спожиту електричну енергію. У разі не зазначення споживачем у платіжному документі періоду, за який проводиться оплата, постачальник має право зарахувати сплачені кошти в погашення заборгованості з найдавнішим терміном виникнення.

По закінченню розрахункового періоду постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та до 7-го числа, місяця наступного за розрахунковим надає споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді. Датою вручення рахунку є дата його відправки будь-яким з наступних способів: електронною поштою через особистий електронний кабінет, отримання нарочно та іншим способом, узгодженим зі споживачем.

Споживач здійснює оплату зазначеного вище рахунку протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку.

У комерційній пропозицій також зазначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання (акцептування) споживачем заяви-приєднання і діє по 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків (в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але ні в якому разі не більше ніж на термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору виставив відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії за грудень 2021 року - жовтень 2022 року на загальну суму 947424,92 грн, а саме рахунки: №75738 від 31.12.2021 на суму 134829,83 грн; №6616 від 31.01.2022 на суму 135153,82 грн; №13328 від 28.02.2022 на суму 88513,37 грн; №18678 від 31.03.2022 на суму 156109,80 грн; №24132 від 30.04.2022. на суму 123137,47 грн №31098 від 31.05.2022 на суму 55733,76 грн; №38203 від 30.06.2022 на суму 29628,01 грн; №43836 від 31.07.2022 на суму 30197,40 грн; №50561 від 31.08.2022 на суму 29702,16 грн; №56273 від 30.09.2022 на суму 69347,36 грн; №62294 від 31.10.2022 на суму 95071,94 грн (а.с. 12, 14, 20-25, 27, 29 31).

Рахунки за грудень 2021 року - червень 2022 року отримані відповідачем наручно, про що свідчать відмітки на їх примірниках (а.с.12, 14, 20-24).

Рахунки за липень - вересень 2022 року направлено позивачем на юридичну адресу відповідача 13.10.2022 (відправлення №388), про що свідчить опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек та список згрупованих відправлень, та вручено останньому за довіреністю 24.10.2022, відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.32-34).

Рахунок за жовтень 2022 року направлено на юридичну адресу відповідача 08.11.2022 (відправлення №590), про що свідчить опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек та список згрупованих відправлень, та вручено останньому особисто 14.11.2022, відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.35-37).

04.07.2022 за зверненням відповідача (лист №62 від 07.06.2022 (а.с.62-63)) між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (кредитор) та Дочірнім підприємством "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" (боржник) укладено договір №92 щодо реструктуризації заборгованості за спожиту електроенергію, відповідно до якого предметом договору є реструктуризація та оформлення графіку погашення заборгованості за спожиту електроенергію у період із січня по лютий 2022 року на суму 223667,19 грн (п.1). Боржник безумовно визнає у повному обсязі заборгованість перед кредитором на суму 223667,19 грн (п.2). Боржник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі здійснювати розрахунок з кредитором за поточне споживання електроенергії, а також сплатити кредитору грошові суми, зазначені в п.2 цього договору, в порядку та в терміни зазначені в Графіку погашення заборгованості (додаток №1 до договору) (п.3). Кредитор залишає за собою право стягнення повної суми боргу за спожиту електроенергію, незалежно від строку дії цього договору, в разі несплати боржником протягом 1 (одного) місяця обов`язкових грошових сум, передбачених пунктом №3 договору (п.9). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, що підтверджує узгодження ними всіх умов, та діє до повного погашення заборгованості (п.11) (а.с.65).

Відповідно до Графіка погашення заборгованості, що є додатком №1 до договору №92 від 04.07.2022, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати щомісячно по 37277,89 грн не пізніше 20 числа з липня по грудень 2022 року (а.с.66).

Разом із тим, як повідомив позивач, відповідачем було пропущено платіж на суму 372777,86 грн до 20.07.2022.

До матеріалів справи долучено листи відповідача від 30.03.2022 №49, від 03.06.2022 №61, від 15.06.2022 №65, адресовані позивачу, у яких повідомлено про призупинення з 01.03.2022 виконання робіт на підприємстві на період дії воєнного стану, відповідно до наказу №03-К від 28.02.2022 «Про простій на підприємстві», а також про те, що з 01.03.2022 з метою здійснення охорони та оборони аеродрому, який є одним із основних об`єктів критичної інфраструктури м.Житомира, на території відповідача розміщено ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 19.04.2022 також і підрозділ 7 ОБ НГ України (військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України), для забезпечення потреб функціонування яких в умовах воєнного стану використовується електропостачання від ТП-250 (РУ0.4), що розташоване на території відповідача (останнє вбачається з листів вказаних підрозділів від 22.04.2022 №1/47/1/1-129, від 01.03.2022 №23). У зв`язку із зазначеним відповідач просив позивача не вживати дій щодо відключення підприємства від постачання електроенергії та повідомляв, що ним здійснюються дії щодо узгодження питання компенсації зазначеними підрозділами використаної електричної енергії, після чого отримані кошти будуть спрямовані на погашення існуючої заборгованості (а.с.61, 64, 67, 68, 69-74).

Доказів надіслання вищевказаних листів на адресу позивача не надано.

За розрахунком позивача, відповідач здійснив оплату вартості використаної електричної енергії за спірний період частково на суму 283941,27 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №@2PL180993 від 24.01.2022 на суму 34829,83 грн; №@2PL563444 від 09.02.2022 на суму 29000,00 грн; №@2PL566653 від 09.02.2022 на суму 16000,00 грн; №@2PL561427 від 10.02.2022 на суму 20000,00 грн; №@2PL548774 від 10.02.2022 на суму 25000,00 грн; №@2PL659790 від 11.02.2022 на суму 10000,00 грн; №20 від 19.08.2022 на суму 37277,86 грн; №21 від 05.09.2022 на суму 74555,72 грн; №33 від 21.10.2022 на суму 37277,86 грн (а.с.13, 15-19, 26, 28, 30). Відтак станом на 01.11.2022 за відповідачем утворилась заборгованість на суму 663483,65 грн (а.с.38), що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив 37277,86 грн, згідно з платіжним дорученням №39 від 11.11.2022, та 37277,86 грн, згідно з платіжним дорученням №49 від 30.12.2022 (а.с.106-107).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 ГК України).

За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з постачання електричної енергії.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п.26, 68, 84 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії", електрична енергія - це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, серед іншого, договір про постачання електричної енергії споживачу (п.14).

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем і передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч.ч.2, 7 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - Правила, ПРРЕЕ).

За визначеннями, наведеними у п.1.1.2 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу - це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору; розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або розподіленої/переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку (п.1.2.7 ПРРЕЕ).

У п.1.2.15 ПРРЕЕ зазначено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.7 ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п.3.1.8 ПРРЕЕ).

Як вже зазначалося вище, між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" як постачальником та ДП "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" ТОВ "Акорд" як споживачем було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №06-195 від 01.01.2021 на умовах комерційної пропозиції №7 ZHOEK-UV-06-1969 від 01.01.2021 шляхом підписання заяви-приєднання від 01.01.2021.

Згідно з ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У п.п.5.2.1, 5.5.5 ПРРЕЕ також передбачено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії", розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Пунктами 4.1, 4.5 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Згідно з п. 4.7 ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору) (п.4.8 ПРРЕЕ).

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (п.4.13 розд.IV ПРРЕЕ).

За приписами п.4.14 ПРРЕЕ, платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) (п.4.19 ПРРЕЕ).

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п.4.21 ПРРЕЕ).

Як встановлено судом, позивач передав відповідачу електричну енергію у період грудень 2021 року - жовтень 2022 року на загальну суму 947424,92 грн, а відтак у останнього виник кореспондуючий обов`язок оплатити вартість використаної (спожитої) електричної енергії.

В силу вимог ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, за ст.629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (ст.610 ЦК України).

З аналізу наведених вище правових норм та матеріалів справи слідує, що споживачем електричної енергії за договором №06-195 від 01.01.2021 є ДП "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" ТОВ "Акорд", а відтак зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії за цим договором покладено саме на відповідача і відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання несе відповідач.

Відповідно до умов договору, підставою для здійснення оплати за електричну енергію є рахунок. Факт отримання відповідачем рахунків за спірний період підтверджується матеріалами справи (а.с.12, 14, 20-24, 32-37).

Обсяг спожитої електричної енергії у спірний період від ТП-250 РУ0.4, розташованого на території відповідача, останнім не заперечується.

З огляду на викладені обставини, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про те, що з 01.03.2022 споживання електричної енергій останній не здійснював, оскільки фактичними споживачами послуг електропостачання з 01.03.2022 по 19.04.2022 вважає 9 прикордонний загін ім.Січових Стрільців Державної прикордонний служби України, а з 19.04.2022 також і підрозділ 7 ОБ НГ України (військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України).

У відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив відповідач посилається на неможливість своєчасного виконання відповідного зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджуються листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 і які, на думку відповідача, є загальнодержавними, загальновідомими та нормативно врегульованими, не є індивідуальним випадком і не виникли лише щодо відповідача, а відтак не потребують окремого повідомлення постачальника. Відповідач вважає, що у даному випадку слід застосовувати п.п.12.1, 12.3 договору.

Суд не погоджується з викладеною відповідачем позицією з огляду на таке.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року на 90 діб, тобто до 20.05.2023, згідно зі змінами, внесеними Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Наразі Торгово-промислова палата України листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

При цьому суд зазначає, що вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Матеріали даної справи не містять відповідного сертифікату, що засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань споживача за договором про постачання електричної енергії споживачу №06-195 від 01.01.2021.

Суд зауважує, що лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, у свою чергу, підтверджує загальновідомий факт, що військова агресія російської федерації проти України належить до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Однак самого цього факту недостатньо для встановлення правомірності відкладення строків виконання зобов`язань та звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Умовами договору (п.12.4 договору) передбачено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства .

З матеріалів справи та заяв по суті спору вбачається, що лист-повідомлення про настання форс-мажорних обставин, відповідно до п.12.4 договору, відповідачем не надсилався.

Враховуючи викладене, суд зазначає про недоведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності правових підстав для застосування п.12.3 договору. Посилання відповідача на п.12.1 договору не приймається судом до уваги, оскільки предметом спору є стягнення лише суми заборгованості за спожиту електричну енергію.

За розрахунком позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії за спірний період виконав частково на суму 283941,27 грн станом на 01.11.2022 (а.с.38).

Як встановлено судом, позовну заяву від 11.11.2022 №2812-05 з доданими до неї документами подано через діловодну службу суду та надіслано відповідачу 17.11.2022, про що свідчать опис вкладення у цінний лист і фіскальний чек, а також штамп канцелярії про реєстрацію вхідної кореспонденції на примірнику отриманої позовної заяви (а.с.1, 5).

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив 11.11.2022 (до подання позовної заяви) 37277,86 грн, згідно з платіжним дорученням №39 від 11.11.2022, та 30.12.2022 (після відкриття провадження у даній справі) 37277,86 грн, згідно з платіжним дорученням №49 від 30.12.2022 (а.с.106-107).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04.

Відповідно до приписів ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Положеннями ст.ст.76, 77 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведені обставини, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково. Закрити провадження у справі в частині стягнення 37277,86 грн основного боргу, який існував на момент виникнення спору та припинив існування в процесі розгляду справи у зв`язку з погашенням відповідачем 30.12.2022 вказаної суми, на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України та відмовити в частині стягнення 37277,86 грн основного боргу, сплаченого 11.11.2022, як такого, що був відсутній до подання позовної заяви до суду. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 588927,93 грн вартості за спожиту електричну енергію за період з 31.12.2021 по 01.10.2022 є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).

З матеріалів справи слідує, що правову допомогу ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» у даній справі надавав адвокат Приведьон Віталій Миколайович, повноваження та обсяг прав якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1001593 від 21.07.2022 та свідоцтвом Ради адвокатів Житомирської області про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015 (а.с.47-48).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

06.05.2019 між адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (далі - клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №1 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого, предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (а.с.43-44).

Пунктом 2.1 договору передбачено, зокрема, що адвокат зобов`язується представляти права та законні інтереси клієнта та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (пп.2.1.2).

У розділі 4 договору сторонами погоджено гонорар адвоката. Так, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правничих послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару (п.4.1). Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору (п.4.2).

03.11.2022 між адвокатом Приведьоном В.М. та ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» укладено додаткову угоду №38 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, у якій відповідно до п.1.1 та 4.1 договору сторони домовилися про умови надання адвокатом клієнту наступної професійної правничої допомоги: аналіз законодавства, судової практики, підготовка та надання документів, збирання та оформлення доказів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі за позовом до Дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 663483,65 грн, а також визначили розмір гонорару: 30000,00 грн. Даний гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду (а.с.45).

На підтвердження наданих адвокатом послуг до матеріалів справи додано детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) від 09.11.2022, відповідно до якого адвокатом надано клієнту такі послуги, як: аналіз чинного законодавства України та дослідження судової практики застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів, яка зазначена в позовні заяві, та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства; збір доказів; підготовка та оформлення зібраних доказів для надання до суду; підготовка позовної заяви; прийняття участі в засіданнях суду (у випадку необхідності) загальною вартістю 30000,00 грн (а.с.46).

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву виклав свої заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позовна заява складена на бланку ТОВ «ЖОЕК» та підписана його директором, тому підстави вважати, що така підготовлена адвокатом відсутні; позовна заява містить загальні посилання на норми ЦК України та ГК України, які регламентують визначення поняття договору постачання енергетичними ресурсами та порядок його оформлення, при цьому не зазначено, що відповідачем заперечувався факт укладення саме такого виду договору; підприємство не відмовлялось в односторонньому порядку від договірних зобов`язань та за відсутності обставин непереборної сили до 24.02.2022 виконувало свої договірні зобов`язання належним чином; інших документів, які свідчать про реальність проведеної адвокатом роботи з аналізу чинного законодавства України та дослідження судової практики, відсутні. Також позивачем не надано доказів необхідності оплати послуг адвоката в частині збору та оформлення доказів, оскільки серед додатків до позовної заяви знаходяться документи, які є у розпорядженні позивача, а адвокатом в описі не зазначено, які з доказів були відсутні у позивача і які були зібрані ним для належного обґрунтування правової позиції. На думку відповідача, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню самим позивачем, відповідно до вимог ст.126 ГПК України (а.с.53-60).

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю даної справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Виокремлення послуг, зазначених у п.п.1-3 детального опису та розрахунку, як окремих самостійних видів адвокатської послуги є необґрунтованим і охоплюється діями адвоката з «підготовки позовної заяви», оскільки такі є взаємопов`язаними і не потребують окремого виділення.

З підстав наведеного, беручи до уваги заперечення відповідача щодо витрат на професійну правничу допомогу, керуючись принципами справедливості та пропорційності, зважаючи на складність справи та встановлену неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром гонорару за надання позивачу правової допомоги у даній справі є 20000,00 грн.

Враховуючи викладене та висновок суду про часткове задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру правомірно заявлених позовних вимог у сумі 9393,09 грн судового збору та 18876,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 37277,86 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П.Корольова" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" (вул.Авіаторів, буд.9, м.Житомир, Житомирська обл., 10007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (майдан Перемоги, буд.10, м.Житомир, Житомирська обл., 10003, , р/р НОМЕР_2 в філії - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО: 311647) 588927,93 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 9393,09 грн судового збору та 18876,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.03.23

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + ;

3 - відповідачу (рек.) + .