РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2023Справа № 924/43/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Масловського Олега Олеговича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп»

про стягнення 477.116,03 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

05.01.2023 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Масловського Олега Олеговича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» про стягнення 412.495,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору перевезення № 22/12 від 22.12.2021 позивачем за замовленнями (заявками) № 1 від 05.01.2022 та № 2 від 13.01.2022 було виконано вантажні перевезення на загальну суму 412.495,00 грн, що підтверджується актами приймання-здачі виконаних робіт (послуг) № 22/12 від 05.01.2022 та № 22/12/2 від 13.01.2022. За умовами ч. 3 замовлень (заявок) до договору перевезення № 22/12 від 22.12.2021 сторони дійшли згоди, що оплата за послуги перевезення здійснюється протягом 3-х робочих днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг). У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 412.495,00 грн боргу за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору перевезення № 22/12 від 22.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області № 924/43/23 від 10.01.2023 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Масловського Олега Олеговича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Вказані матеріали надійшли до Господарського суду міста Києва 02.02.2023.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2023 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 відкрито провадження у справі № 924/43/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 07.02.2023 було направлено 09.02.2023 відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, 41 «А», оф. 310 (номер відправлення 575), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 07.02.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 13.02.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 575, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 28.02.2023 включно.

01.03.2023 відповідачем подано до суду відзив на позов (поданий до відправлення до поштового відділення зв`язку 28.02.2023) відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на настання форс-мажорних обставин. Відповідач вказує, що внаслідок введення воєнного стану на території України було закрито українські порти, у зв`язку з чим відповідач був вимушений відправити зерно, в тому числі поставлене позивачем, в порт Констанца в Румунії. Через автомобільні черги вантаж відповідача простояв біля кордону 100 днів, що призвело до псування вантажу відповідача. Відповідач зазначає, що планував здійснити розрахунок з позивачем після реалізації зерна, що на даний є неможливим, оскільки зерно зіпсовано. Отже, на думку відповідача, настання форс-мажорних обставин, а саме воєнні дії, унеможливили оплату згідно строків встановлених договором.

23.03.2023 від позивача до суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що останній заперечує проти обставин викладених відповідачем у відзиві та заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 між Фізичною особою-підприємцем Масловським Олегом Олеговичем (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» (клієнт, відповідач) було укладено договір перевезення № 22/12 (далі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1. та 1.2 договору клієнт за цим договором надає для перевезення вантажі, а перевізник зобов`язується здійснити їх перевезення автомобільним транспортом і надати інші послуги по перевезенню вантажів на території України. Перевізник зобов`язується доставити надані клієнтом вантажі до пункту призначення (місця розвантаження) в установлений договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а клієнт зобов`язується вчасно сплатити за послуги перевізника встановлену плату, відповідно до умов договору та на підставі наданих перевізником рахунків за перевезення.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було сплачено вартість наданих позивачем послуг з перевезення вантажів, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 412.495,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 10.1 договору він набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що перевезення здійснюється на підставі замовлення на перевезення, яке надається перевізнику клієнтом засобами електронного зв`язку, факсимільного зв`язку, кур`єрською поштою або в усній формі.

Вартість перевезення та інших послуг встановлюється за згодою сторін та вказується в актах виконаних робіт (наданих послуг) (п. 2.2 договору).

Матеріали справи містять підписані та скріплені печатками сторін замовлення (заявки) на перевезення вантажу, а саме:

- замовлення (заявка) № 1 від 05.01.2022 до договору перевезення № 22/12 від 22.12.2021 (далі - заявка № 1), якою сторони погодили місце навантаження вантажу, місце розвантаження вантажу, товар (вантаж), визначено кількість тон товару, а саме 1489,340 тон кукурудзи 3-го класі та зазначено вартість перевезення, яка становить 372.335,00 грн без ПДВ;

- замовлення (заявка) № 2 від 13.01.2022 до договору перевезення № 22/12 від 22.12.2021 (ділі - заявка № 2), якою сторони погодили місце навантаження вантажу, місце розвантаження вантажу, товар (вантаж), визначено кількість тон товару, а саме 160,640 тон кукурудзи та зазначено вартість перевезення, яка становить 40.160,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору у рахунках на оплату, актах виконаних робіт (наданих послуг) зазначаються: вартість кожного окремого перевезення, вартість інших послуг, загальна сума оплати наданих послуг, маршрут перевезення, кількість товару, що перевозиться.

Згідно з п. 5.4 договору перевізник надає клієнту акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в двох примірниках. Клієнт зобов`язаний прийняти акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) і протягом 10 календарних днів з дня його отримання підписати його та повернути перевізнику один примірник або висловити обґрунтовану претензію щодо наданих послуг.

Пунктом 2 заявки № 1 та заявки № 2 сторони дійшли згоди, що акт наданих послуг (виконаних робіт) підписується сторонами після повного виконання замовлення (заявки).

В підтвердження здійснених позивачем перевезень за заявками №№ 1 та 2 останнім надано підписані та скріплені печатками сторін договору акти, а саме

- акт № 22/12 приймання-здачі виконаних робіт (послуг) від 05.01.2022, за яким перевізником надано транспортні послуги по перевезенню вантажу - кукурудзи 3-го класу, в загальній кількості 1489,340 тон, загальна вартість наданих послуг - 372.335,00 грн;

- акт № 22/12/2 приймання-здачі виконаних робіт (послуг) від 13.01.2022, за яким перевізником надано транспортні послуги по перевезенню вантажу - кукурудзи 3-го класу, в загальній кількості 160,640 тон, загальна вартість наданих послуг - 40.160,00 грн.

Відповідачем заперечень щодо підписання вказаних актів приймання-здачі виконаних робіт (послуг) не надано.

Матеріали справи містять рахунки на оплату № 2 від 21.12.2022 та № 4 від 21.12.2022, виставлені відповідачу за договором № 22/12 від 22.12.2021 (з посилання на заявки № 1 та № 2) на сплату транспортних послуг по перевезенню вантажу - кукурудзи 3-го класу, у загальній сумі 412.495,00 грн (372.335,00 грн + 40.160,00 грн).

Відповідачем заперечень щодо отримання рахунків на оплату № 2 від 21.12.2022 та № 4 від 21.12.2022 не надано.

Відповідно до п. 5.3 договору розрахунки за надання послуг між перевізником та клієнтом проводяться протягом 3-х робочих днів з моменту отримання рахунку, який формується на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг).

Пунктом 3 заявки № 1 та заявки № 2 сторони дійшли згоди, що оплата за послуги перевезення здійснюється протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг).

З огляду на викладене, відповідач мав здійснити оплату за послуги перевезення у наступні строки:

- за заявкою № 1 від 05.01.2022 у строк до 10.01.2022 включно;

- за заявкою № 2 від 13.01.2022 у строк до 18.01.2022 включно.

Зі змісту статті 909 Цивільного кодексу України вбачається, що обов`язковою підставою для здійснення відправником свого обов`язку щодо оплати послуг перевезення є надання цих послуг.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи підписані та скріплені печаткою зі сторони відповідача акти приймання-здачі виконаних робіт (послуг) на загальну суму 412.495,00 грн, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконано умови договору по перевезенню вантажу.

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, вартість наданих послуг перевезення у повному обсязі не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 412.495,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг з перевезення вантажу за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням існування належних доказів надання позивачем послуг, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача їх вартості в розмірі 412.495,00 грн.

Посилання відповідача як на підставу неможливості виконання зобов`язань за договором на наявність форс-мажорних обставин, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з п. 9.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору), що виникли після укладення даного договору, які сторони не могли ні передбачити, ні запобігти звичайними заходами. До таких обставин надзвичайного характеру відносяться: стихійні лиха, пожежі, повені, землетруси або інші явища природи; бойові або військові дії, громадські заворушення, страйки або надзвичайний стан, дії ядерного інциденту чи іонізуючого випромінення, терористичні акти, конфіскації, арешт, реквізиції; зміни діючого законодавства, що обмежують дії однієї зі сторін у рамках даного договору (п.п. 9.1.1, 9.1.2, 9.1.3).

Відповідно до п. 9.2 договору при настанні або припиненні обставин, обставин зазначених у п.п. 9.1.1, 9.1.2, 9.1.3 сторона у якої наступили форс-мажорні обставини, повинна в п`ятиденний термін сповістити про це іншу сторону в письмовому вигляді. Також ця сторона протягом 10 днів повинна передати іншій стороні, на її прохання, підтвердження (документ) компетентного органу або організації відповідної сторони, що свідчить про наявність обставин непереборної сили.

Перш за все, суд відзначає, що порушення відповідачем зобов`язань по сплаті наданих послуг з перевезення вантажу мало місце до початку військової агресії російської федерації, а саме починаючи з 11.01.2022 за заявкою № 1 та з 19.01.2022 за заявкою № 2, тоді як Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан з 24.02.2022.

Також, суд звертає увагу на наступне

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україна» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований Всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідачем не було подано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором № 22/12 від 22.12.2021, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг з перевезення.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення позивачу письмового повідомлення про настання форс-мажорних обставин, як того вимагає п. 9.2 договору, що унеможливлює подальше посилання відповідача на такі обставини.

Враховуючи все вищевикладене суд вважає, що відповідні заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Масловського Олега Олеговича обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» (01054, м. Київ, вул. Олея Гончара, 41 «А», оф. 310, ) на користь Фізичної особи-підприємця Масловського Олега Олеговича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 ) 412.495 (чотириста дванадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 00 коп. боргу, 6.187 (шість тисяч сто вісімдесят сім) грн 43 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова