ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4585/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" на ухвалу про повернення позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 (суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/4585/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод", м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 4 806 609,31 грн., пені у розмірі 611069,84 грн., інфляційної складової у розмірі 850 289,77 грн., 3% річних у розмірі 90 508,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 4 806 609,31 грн., пені у розмірі 611 069,84 грн., інфляційної складової у розмірі 850 289,77 грн., 3% річних у розмірі 90 508,64 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 20160334 від 13.05.2016 з оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" позовну заяву і додані до неї документи.

Приймаючи ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що банківська квитанція № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 не може бути прийнята судом у якості належного доказу оплати судового збору за подання позову у цій справі.

Станом на 16.01.2023 недоліки позовної заяви не усунуто, невикористаного платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 95 377,16 грн., до суду не надано.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- посилання суду першої інстанції на порушення вимог ЗУ «Про судовий збір» під час винесення ухвали, та на припущення про добросовісність, або недобросовісність позивача, на нашу думку є необгрунтованим, й не прийнятим.

Визначальним є факт надходження всієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

- згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Господарський суд Дніпропетровської області не врахував зазначених висновків та допустив порушення права скаржника на справедливий судовий захист.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що:

- розділяє думку суду першої інстанції, що «не звернення Позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/3913/22 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому».

- як зазначено в ухвалі від 12 грудня 2022 року по справі № 904/4585/22, під час розгляду такої заяви у справі № 904/3913/22, у суду не буде правових підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про повернення судового збору. Оскільки механізм повторного використання платіжних доручень при повторному зверненні до суду з позовом (після повернення позовної заяви) відсутній. Норма пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» є формальною та визначає тільки одну умову для повернення судом стороні судового збору - факт повернення судом заяви або скарги.

- прийняття судом банківської квитанції № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі №904/4585/22 з високою імовірністю буде мати наслідком фактичне безпідставне повернення ТОВ «ПІВДЕННИЙ МЕХАНО - ЛИВАРНИЙ ЗАВОД» з державного бюджету України грошових коштів у загальному розмірі 95 377,16 грн.

Разом з цим, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у державному бюджеті України грошових коштів у загальному розмірі 95 377,16 грн. за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О., судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г.

Ухвалою суду від 16.01.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/4585/22. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" на ухвалу про повернення позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.

08.02.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла справа №904/4585/22.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2023 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме:

- докази направлення апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача листом з описом вкладення.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" на ухвалу про повернення позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

У якості доказів оплати судового збору позивачем надано до суду банківську квитанцію № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 на суму 95 377,15 грн.

Разом з цим, відповідно до довідки канцелярії суду № 173/22 від 05.12.2022, платіжний документ № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 вже був використаний у іншій справі, а саме: № 904/3913/22, Вх. № 4-3807/22 від 03.11.2022.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" № б/н від 28.11.2022 залишено без руху. Ухвалено Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" в строк до 13.01.2023 включно усунути недоліки позовної заяви № б/н від 28.11.2022 шляхом подання до суду документу, який підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 95377,16 грн.

На адресу суду, 11.01.2023 надійшла заява позивача, у якій останній зазначив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 у справі №904/3913/22 було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" позовну заяву і додані до неї документи, у тому числі, банківську квитанцію № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022.

За твердженням позивача, вказана ухвала суду ним оскаржена не була, судовий збір, сплачений банківською квитанцією № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022, Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" не повертався.

За таких обставин, позивач наполягає на тому, що банківська квитанція № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 є належним доказом оплати судового збору за подання позову у справі № 904/4585/22.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За приписами ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою місцевого господарського суду від 12.12.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" № б/н від 28.11.2022 залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" в строк до 13.01.2023 включно усунути недоліки позовної заяви № б/н від 28.11.2022 шляхом подання до суду документу, який підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 95377,16 грн., на належні платiжнi реквiзити Господарського суду Дніпропетровської області для перерахування судового збору в гривнях:

"Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Собор.р/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155

Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача - UA3004629

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа)".

Роз`яснено, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вказану ухвалу вмотивовано тим, що «… згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За подання цього позову позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 95377,16 грн.

У якості доказів оплати судового збору позивачем надано до суду банківську квитанцію № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 на суму 95 377,15 грн.

Разом з цим, відповідно до довідки канцелярії суду № 173/22 від 05.12.2022, платіжний документ № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 вже був використаний у іншій справі, а саме: № 904/3913/22, Вх. № 4-3807/22 від 03.11.2022.

За таких обставин, банківська квитанція № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 не є належним доказом оплати судового збору за подання позову у цій справі. …»

11.01.2023 від позивача до місцевого господарського суду надійшла заява, у якій останній зазначив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 у справі №904/3913/22 було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" позовну заяву і додані до неї документи, у тому числі, банківську квитанцію № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022.

Вказана ухвала суду ним оскаржена не була, судовий збір, сплачений банківською квитанцією № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022, Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" не повертався.

Позивач наполягав на тому, що банківська квитанція № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 є належним доказом оплати судового збору за подання позову у справі № 904/4585/22.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Дніпропетровської області про те, що «… відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Незвернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/3913/22 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом банківської квитанції № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/4585/22, позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі №904/3913/22.

При цьому, під час розгляду такої заяви у справі № 904/3913/22, у суду не буде правових підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про повернення судового збору. Оскільки механізм повторного використання платіжних доручень при повторному зверненні до суду з позовом (після повернення позовної заяви) відсутній. Норма пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" є формальною та визначає тільки одну умову для повернення судом стороні судового збору - факт повернення судом заяви або скарги.

За таких обставин, прийняття судом банківської квитанції № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі №904/4585/22 з високою імовірністю буде мати наслідком фактичне безпідставне повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" з державного бюджету України грошових коштів у загальному розмірі 95 377,16 грн.

Разом з цим, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у державному бюджеті України грошових коштів у загальному розмірі 95 377,16 грн. за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

А отже, банківська квитанція № 7346-7213-1461-8252 від 25.10.2022 не може бути прийнята судом у якості належного доказу оплати судового збору за подання позову у цій справі. …»

Відповідно доводи апеляційної скарги про те, що «… посилання суду першої інстанції на порушення вимог ЗУ «Про судовий збір» під час винесення ухвали, та на припущення про добросовісність, або недобросовісність позивача, на нашу думку є необгрунтованим, й не прийнятим.

Визначальним є факт надходження всієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

- згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Господарський суд Дніпропетровської області не врахував зазначених висновків та допустив порушення права скаржника на справедливий судовий захист. …» відхиляються як такі, що знаходяться в межах обов`язку апелянта нести негативні наслідки пов`язані із невиконанням вимог ухвали суду першої інстанції .

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн. (а.с.77) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" на ухвалу про повернення позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22 - залишити без задоволення.

Ухвалу про повернення позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 у справі №904/4585/22 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний механо - ливарний завод" (юридична адреса: 87509, Днецька обл., м. Маріуполь, вул. Заозерна, 50, адреса для листування 53207, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Патріотів України, 142а/2, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов