УХВАЛА

23.03.2023Справа № 910/13835/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Вершиніної Д.О., розглянувши заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про ухвалення додаткового судового рішення у господарській справі

за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав"

до Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна"

про зобов`язання виконати умови договору

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Логвинський О.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" (далі-відповідач), в якому просить суд зобов`язати Дочірнє підприємство «Телегруп-Україна» виконати вимоги пункту 3.1. договору № 08-29/04/21 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення від 18.01.2022, укладеного з Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», в частині наступного:

- надати Громадській спілці «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслюються Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна», та інформацію про Кількість абонентів станом на 18.01.2022;

- надати Громадській спілці «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслюються Дочірнім підприємством «Телегруп- Україна», та інформацію про Кількість абонентів за перший квартал 2022 року, другий квартал 2022 року, третій квартал 2022 року, якщо у звітному кварталі відбулися зміни;

- сплатити за надання дозволу за перший квартал 2022 року, другий квартал 2022 року, третій квартал 2022 року на поточний рахунок Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» суму винагороди (відрахування), розрахованої у відповідності до Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 08-29/04/21 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення від 18.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 провадження у справі № 910/13835/22 за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" до Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" про зобов`язання виконати умови договору - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору. Повернуто Громадській спілці "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення № 348 від 30.11.2022.

01.03.2023 до суду надійшла заява Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про ухвалення додаткового судового рішення (надіслана на електронну пошту суду 28.02.2023), в якій позивач просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" на користь Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 розгляд заяв призначено на 23.03.2023.

22.03.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому відповідач просить суд зменшити розмір витрат Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на професійну правничу (правову) допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 1 000, 00 грн.

У це судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового судового рішення просив суд розгляд заяви провести без участі позивача та його представників.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши матеріали справи, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 провадження у справі № 910/13835/22 закрито, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що заява позивача є такою що подана до суду протягом п`яти днів після винесення ухвали суду про закриття провадження у даній справі, тобто у строк, визначений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивач просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" на користь Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2023 позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі внаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" просила суд зобов`язати Дочірнє підприємство «Телегруп-Україна» виконати вимоги пункту 3.1. договору № 08-29/04/21 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення від 18.01.2022, укладеного з Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав».

В свою чергу, відповідачем після пред`явлення позову було надано позивачу інформацію про кількість абонентів провайдера до договору № 08-29/04/21 (додаток № 1 до договору), надіслано звіти про кабельну ретрансляцію до договору № 08-29/04/21 (додаток № 2 до договору), а також відповідно до платіжних інструкцій № 11682 від 14.12.2022 на суму 4 030, 20 грн та № 11900 від 17.02.2023 на суму 1 959, 30 грн сплачено на рахунок позивача грошові кошти за надання дозволу на кабельну ретрасляцію об`єктів авторського права і суміжних прав на підставу договору № 08-29/04/21.

Таким чином, у даному випадку відповідачем саме після звернення позивача до суду було задоволено його вимоги.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

28.02.2020 між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» (далі - адвокатське об`єднання) укладено договір № 01/02/2020 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти її та оплатити Адвокатському об`єднанню зазначені послуги.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 року (п. 11.1. договору в редакції додаткової угоди від 20.12.2021 до договору).

29.09.2022 між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» укладено додаткову угоду № 146 до договору № 01/02/2020 про надання професійної правничої допомоги від 28.02.2020, відповідно до якої клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати професійну правничу допомогу у рамках господарського судочинства за позовом клієнта до Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" про зобов`язання виконати умови договору № 08-29/04/21 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2023 між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» складено та підписано акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого у період з 29.09.2022 по 24.02.2023 Адвокатським об?єднанням було надано Клієнту наступні види правничої допомоги у рамках господарського судочинства щодо виконання договору № 08-29/04/21 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об?єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення від 18.01.2022, укладеного із Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна», справа № 910/13835/22: надання усних/письмових юридичних консультацій, вивчення судової практики (4 години) - 4 000, 00 грн.; складання, оформлення і надсилання позовної заяви з додатками, включаючи роботу помічника адвоката (4 години) - 4 000, 00 грн.; складання, оформлення і надсилання інших заяв з процесуальних питань, включаючи роботу помічника адвоката (4 годин) - 4 000, 00 грн.

Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 12 000, 00 грн.

Суд зазначає, що інтереси позивача у даній справі представляв адвокат Гур`єв А.А. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 2064 від 18.01.2017), який діє на підставі довіреності № б/н від 29.09.2022.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем було відшкодовано позивачу частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 11899 від 17.02.2023.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, враховуючи визначене законодавством право позивача на стягнення понесених ним у справі витрат, унаслідок задоволення його вимог відповідачем після пред`явлення позову, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатам на надання послуг у даній справі.

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.

За таких обставин, заява Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 123, 126, 130 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Телегруп-Україна" (вул. Є. Коновальця, 29, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код - 31242602) на користь Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (вул. Шовковична, буд. 10, оф. 28, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код - 43080257) 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 28.03.2022.

Суддя Щербаков С.О.