ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/3698/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022

у справі №910/3698/22 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармако" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" про стягнення заборгованості у розмірі 88231,95 грн, з яких 85241,79 грн основна заборгованість за поставлений товар, 2600,14 грн пеня, 392,02 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №ПК/134 від 09.04.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" утворилася спірна заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 відкрито провадження у справі №910/3698/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3698/22 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Одночасно скаржником порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

За твердженнями відповідача, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако" є передчасними, оскільки у видаткових накладних, що містяться в матеріалах справи, в порушення вимог п. 6.2 договору поставки не вказаний строк оплати товару.

Крім того скаржник не погоджується з розрахунком штрафних санкцій та зазначає, що оскільки ні позовна заява, ні додатки до неї не містять жодного розрахунку штрафних санкцій, що унеможливлює перевірити вірність їх нарахувань, у їх стягненні слід відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 апеляційну скаргу у справі №910/3698/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Попікова О.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3698/22, вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №910/3698/22 відкладено до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

09.01.2023 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №910/3698/22 до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/56/23 від 23.01.2023, у зв`язку з обранням головуючого судді (судді-доповідача) Попікової О.В. членом Вищої ради правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3698/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023 апеляційну скаргу у справі №910/3698/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3698/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання, зупинено дію оскаржуваного рішення, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фармако" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

02.02.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Зокрема позивач зауважує, що у видаткових накладних міститься інформація про дату оплати поставленого товару, а до позовної заяви додано розрахунок пені та 3% річних.

За змістом ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 09.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармако" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" (покупець) було укладено договір поставки №ПК/134, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількості та ціна якого, зазначені у видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною (п. 1.1. договору).

Предметом поставки є лікарські засоби та вироби медичного призначення (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних у підписаних видаткових накладних на передачу товару.

Пунктом 3.1 договору унормовано, що поставка товару здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих підприємством та погоджених товариством замовлень на поставку товару.

За умовами п. п. 3.7, 3.8 договору датою поставки товару є дата отримання відповідної партії продукції відповідачем. Доказом передачі товару підприємству є видаткова накладна на поставку окремої партії товару, що підписана уповноваженою особою відповідача та містить відбиток печатки/штампу відповідача (при наявності).

Пунктами 5.3 та 5.5 договору передбачено, що ціна кожної одиниці товару вказується у видаткових накладних на поставку кожної партії товару. Вартість кожної партії товару обчислюється виходячи з кількості одиниць асортименту товару у відповідній партії та вартості кожної одиниці асортименту товару і вказується у видатковій накладній на кожну окрему поставку.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 договору оплата покупцем товару здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. Порядок оплати товару визначається товариством при поданні відповідачем замовлення на поставку. При здійснені покупцем оплати товару на умовах з відстроченням платежу, строк оплати за товар вказується у видаткових накладних. Перебіг такого строку починається від дати поставки товару, вказаної у видаткових накладних.

Зі змісту п. п. 7.1, 7.2, 7.3 договору вбачається, що у випадку виявлення невідповідності асортименту та кількості поставленого товару в цілому або його частини видатковій накладній, покупець зобов`язаний оформити належний акт та направити його протягом 2 (двох) календарних днів постачальнику. Покупець має право заявити претензію щодо якості товару впродовж трьох днів від моменту передачі товару постачальником покупцю (при дотримання покупцем необхідних для кожного виду товару умов зберігання). У випадку визнання позивачем такої претензії, він замінює товар на такий, що відповідає умовам договору. Також покупець має право заявляти постачальнику вимоги про повернення поставленої продукції протягом 10 календарних днів від дати розпорядження Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про вилучення з обігу лікарських засобів та повернення їх постачальнику.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє протягом 3 (трьох) календарних років, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з умовами договору (п. 12.7 договору).

Також 09.04.2021 між сторонами укладено додаткову угоду про врегулювання відносин електронного документообігу до спірного договору, за умовами якої позивач та відповідач домовилися, що з 09.04.2021 при виконанні умов договору вони будуть здійснювати документообіг, в формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи "М.Е.Doc", керуючись положеннями Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про електронний цифровий підпис" (п. п. 1.1, 2.1 та 2.2 додаткової угоди).

Електронні документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання їх з використанням електронного цифрового підпису оператором Е-документів (п. 2.5 додаткової угоди).

Відповідно до п. 2.10. додаткової угоди сторони дійшли згоди про те, що електронні документи, які відправлені та підписані стороною з використанням електронного цифрового підпису, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути надані до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії. Підтвердження передачі електронного документа вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними №111365/4 від 28.01.2022 на суму 1423,52 грн, №111365/1 від 28.01.2022 на суму 1178,46 грн, №114661/0 від 31.01.2022 на суму 6321,97 грн, №114686/4 від 321.01.2022 на суму 971,53 грн, №114686/1 від 31.01.2022 на суму 484,06 грн, №114686/0 від 31.01.2022 на суму 5158,95 грн, №114661/1 від 31.01.2022 на суму 767,89 грн, №114661/4 від 31.01.2022 на суму 529,03 грн, № 1185503/4 від 01.02.2022 на суму 379,92 грн, №118503/0 від 01.02.2022 на суму 1884,51 грн, №125550/0 від 03.02.2022 на суму 2054,51 грн, № 124916/4 від 03.02.2022 на суму 723,57 грн, №124916/0 від 03.02.2022 на суму 1098,27 грн, №125003/0 від 03.02.2022 на суму 791,14 грн, №38664/11 від 07.12.2021 на суму 127,26 грн, №129722/0 від 07.02.2022 на суму 3173,38 грн, №129722/1 від 07.02.2022 на суму 317,38 грн, №129722/4 від 07.02.2022 на суму 853,61 грн, №129230/1 від 07.02.2022 на суму 693,11 грн, №129230/4 від 07.02.2022 на суму 793,36 грн, №129230/0 від 07.02.2022 на суму 2204,53 грн, №137036/0 від 10.02.2022 на суму 3694,69 грн, №137036/1 від 10.02.2022 на суму 235,64 грн, №137036/4 від 10.02.2022 на суму 827,91 грн, №137003/4 від 10.02.2022 на суму 407 грн, №137003/0 від 10.02.2022 на суму 2856,84 грн, №137003/1 від 10.02.2022 на суму 451,37 грн, №137465/4 від 10.02.2022 на суму 1371,22 грн, №137465/1 від 10.02.2022 на суму 278,66 грн, №137465/0 від 10.02.2022 на суму 2031,18 грн, №137468/0 від 10.02.2022 на суму 1163,86 грн, №48461/11 від 14.12.2021 на суму 101,81 грн, №141511/0 від 14.02.2022 на суму 191,25 грн, №141511/1 від 14.02.2022 на суму 211,58 грн, №141004/1 від 14.02.2022 на суму 203,63 грн, №141106/0 від 14.02.2022 на суму 2771,84 грн, №141106/4 від 14.02.2022 на суму 786,43 грн, №141004/0 від 14.02.2022 на суму 3063,74 грн, №141004/4/4 від 14.02.2022 на суму 833,83 грн, №141106/1 від 14.02.2022 на суму 1259,7 грн, №146175/4 від 16.02.2022 на суму 178,2 грн, №146175/1 від 16.02.2022 на суму 278,11 грн, №146175/0 від 16.02.2022 на суму 1516,6 грн, №147714/1 від 17.02.2022 на суму 759,64 грн, №147714/0 від 17.02.2022 на суму 3723,05 грн, №147714/4 від 17.02.2022 на суму 559,15 грн, №148928/1 від 17.02.2022 на суму 261,79 грн, №148928/4 від 17.02.2022 на суму 328,94 грн, №148928/0 від 17.02.2022 на суму 3909,78 грн, №57838/11 від 21.12.2021 на суму 127,26 грн, №61319/11 від 23.12.2021 на суму 127,26 грн, №153674/4 від 21.02.2022 на суму 1690,02 грн, №153674/0 від 21.02.2022 на суму 7049,21 грн, №153674/1 від 21.02.2022 на суму 267,42 грн, №166743/4 від 12.04.2022 на суму 516,68 грн, №166743/0 від 12.04.2022 на суму 3103,52 грн, №166743/1 від 12.04.2022 на суму 288,53 грн, №188341/11 від 17.01.2022 на суму 242,4 грн, №90669/11 від 17.01.2022 на суму 254,52 грн, №90665/11 від 17.01.2022 на суму 40,01 грн, №169788/0 від 19.04.2022 на суму 2217,15 грн, №169788/4 від 19.04.2022 на суму 511 грн, №169788/1 від 19.04.2022 на суму 69,08 грн, №109118/11 від 27.01.2022 на суму 127,26 грн, №111365,11 від 28.01.2022 на суму 254,52 грн, №174088/1 від 27.04.2022 на суму 662,94 грн, №174088/0 від 27.04.2022 на суму 2125,14 грн, №114661/11 від 31.01.2022 на суму 100,02 грн, №129230/11 від 07.02.2022 на суму 254,52 грн, №137003/11 від 10.02.2022 на суму 412,08 грн.

Згідно п. 6.2. договору поставки №ПК/134 покупець зобов`язується здійснювати оплату поставленого товару, в термін вказаний у видаткових накладних, проте, як зазначає позивач у позовній заяві, покупець порушив умови договору і своєчасно не оплатив вартість отриманого товару у розмірі 91347,75 грн.

31.03.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою №31/03/22-лайф про сплату заборгованості та запропонував можливі шляхи її погашення. Проте, як вказує позивач, заборгованість була сплачена відповідачем лише частково.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №ПК/134 від 09.04.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармако" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з відповідача 85241,79 грн основного боргу за договором.

Окрім цього, враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача також 2600,14 грн пені та 3% річних у розмірі 390,02 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач стверджував, що у видаткових накладних не зазначено дату сплати за посталений товар, а відтак позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако" є передчасними.

Встановивши факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Укладений між позивачем та відповідачем договір відповідно до його предмету та змісту є договором поставки, який регулюється параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України та положеннями Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару загалом на суму 91347,75 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними. Проте відповідач не виконав свій обов`язок щодо оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 85241,79 грн.

Вищенаведені видаткові накладні підписані сторонами за допомогою використання електронно-цифрових підписів, жодних заперечень щодо кількості, асортименту, якості товару не містять. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність зауважень чи заперечень відповідача відносно поставленої продукції.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалось вище, у п. 6.2 договору сторони дійшли згоди, що покупець зобов`язується здійснювати оплату поставленого товару, в термін вказаний у видаткових накладних.

За твердженнями скаржника, вказані накладні не містять інформації щодо строку оплати поставленого товару.

Однак колегія суддів зазначає, що наведені доводи відповідача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки у кожній долученій до матеріалів справи видатковій накладній, заборгованість по якій пред`явлена до стягнення, на першій сторінці у лівому верхньому куті (де міститься інформація про покупця) вказана дата очікуваної оплати. А отже, поставлений товар мав бути оплачений відповідачем в термін вказаний у видаткових накладних.

Проте, як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не здійснив повної оплати за товар впродовж встановленого строку. Вказані обставини не заперечуються відповідачем. Більше того до відзиву на позовну заяву відповідачем додано лист адресований позивачу, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" визнає заборгованість у розмірі 91347,75 грн та пропонує шляхи вирішення питання заборгованості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Оскільки матеріали справи містять належні докази поставки товару відповідачу, тоді як відповідачем не надано доказів сплати спірної заборгованості, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за договором поставки у розмірі 85241,798 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2600,14 грн пені та 3% річних у розмірі 390,02 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, суд відмічає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями п. 10.3 договору сторонами узгоджено, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Відповідно до розрахунку позивача, який міститься у додатку №1 до позовної заяви, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" підлягає пеня в загальному розмірі 2600,14 грн, що визначена по кожній накладній виходячи з вартості несвоєчасно поставленого товару та кількості днів прострочення.

Перевіривши правильність нарахування пені, що здійснена в межах позовних вимог та враховуючи встановлений факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині дотримання строків оплати поставленої продукції, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про обгрунтованість позовних вимог і в цій частині та стягнення з відповідача пені в сумі 2600,14 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Колегія суддів за результатами перевірки проведеного позивачем розрахунку даної частини позовних вимог встановила правомірність висновку суду про задоволення позову, а саме стягнення з відповідача 390,02 грн 3% річних.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими твердження скаржника про ненадання позивачем розрахунку штрафних санкцій, позаяк додатком №1 до позовної заяви долучено розрахунок суми пені та 3% річних. До того ж слід відмітити, що не погоджуючись з розрахунком штрафних санкцій відповідачем не надано власного їх контррозрахунку, як і не зазначено в чому полягає невірність їх нарахування.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують правомірності висновків місцевого господарського суду щодо встановлених обставин справи.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3698/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3698/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/3698/22.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайф-Фарм".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов