ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.03.2023 Справа № 914/63/23

м. Львів

За позовом: Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі

позивача: Моршинської міської ради, м. Моршин Стрийського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт», м. Київ

про визнання недійсним в частині договору та стягнення 178570,00 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Маркіян-Павло ЛАБАЗ

Представників сторін:

від прокуратури: Панькевич Р. В. прокурор,

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Гурська А.С. адвокат.

Суть спору: в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/63/23 за позовом першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Моршинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» про визнання недійсним Договору про закупівлю № 48-ПТ/2020 від 04.05.2020, який укладений між Моршинською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» в частині включення до ціни товару та договору податку на додану вартість в розмірі 178570,00 грн та стягнення грошових коштів в розмірі 178570,00 грн.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 27.02.2023 задоволено клопотання прокурора про поновлення строку на подання доказів і долучення до матеріалів справи доказів (вх.№3286/23 від 20.02.2023), ухвалено здійснювати розгляд справи з урахуванням долучених доказів, строк підготовчого провадження з 10.03.2023 продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 13.03.2023 року.

Ухвалою суду від 02.03.2023 задоволено заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В підготовче засідання 13.03.2023 з`явилися прокурор та представниця відповідача в режимі відеоконференції. Позивач явки уповноваженого представника не забезпечив.

Представниця відповідача підтримала подані раніше клопотання про повернення позовної заяви без розгляду, просила задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач вказує, що перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури фактично повторно з даним позовом в інтересах позивача до відповідача, оскільки:

- у провадженні Господарського суду Львівської області знаходилася справа №914/967/22 за позовом Моршинської міської ради в особі першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» про стягнення коштів, за результатами розгляду якої було прийнято рішення Господарським судом Львівської області від 13.07.2022 року, яким відмовлено у задоволенні позову. Вказане рішення було залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 року.

- докази, долучені до позовної заяви по справі №914/63/23 та докази, долучені до позовної заяви по справі №914/967/22 є ідентичними, а відповідно і підстави позову є однаковими в обох справах;

- предмет позову в обох справах є фактично ідентичним, оскільки згідно тексту обох позовних заяв прокурор просить стягнути грошові кошти, сплачені позивачем на користь відповідача по виконаному в повному обсязі сторонами Договору про закупівлю 48-пт/2020 від 04.05.2020 року, укладеного за результатами проведення публічної закупівлі (https://prozorro.gov.ua/tender/ua-2020-03-23-000974-a), ідентифікатор закупівлі UA- 2020-03-23-000974-a. При цьому в позовній заяві по справі №914/967/22 прокурор вказує у якості обґрунтування своїх вимог про стягнення грошових коштів про нікчемність правочину, укладеного між позивачем та відповідачем - Договору, і як наслідок стягнення грошових коштів, а в позовній заяві по даній справі №914/63/23 прокурор вже зазначає про недійсність такого правочину і як наслідок стягнення грошових коштів. В обох випадках прокурор заявляє один і той же предмет позову з однакових підстав, а саме з підстав недійсності правочину за одних і тих же обставин, що у справі №914/967/22, що по даній справі №914/63/23 між одними і тими ж сторонами.

Відповідач зазначає, що в даному випадку вимога визнати правочин недійсним дублює обставини щодо недійсності (нікчемності) правочину в рамках справи №914/967/22, жодних нових підстав прокурором не зазначено.

На переконання відповідача прокурор фактично звернувся в даному провадженні з позовом в інтересах того ж позивача до того ж відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав і спір уже вирішений судом, а відтак є підстави для повернення позовної заяви на підставі п. 5 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Крім того відповідач зазначає про відсутність підстав у прокурора для звернення з позовом, оскільки в даному прокурор не здійснив всіх дій відповідно до вимог законодавства, адже в якості доказів надав листи до позивача, які долучав до позовної заяви по справі №914/967/22, тобто відповідні звернення стосувались розгляду попередньої справи.

Отже, на думку відповідача є додаткові підстави щодо повернення позову на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

У зв`язку з наведеним відповідач просить повернути без розгляду позов Моршинської міської ради в особі Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» про визнання недійсним договору стягнення коштів.

Прокурор щодо вказаних клопотань заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Зокрема прокурором зазначено, що предмет даного позову є іншим, ніж предмет позову, у задоволенні якого відмовлено рішенням Господарського суду Львівської області від 13.07.2002 у справі № 914/967/22. Предметом даного позову є визнання недійсним договору № 48-ПТ/2020 від 04.05.2020 в частині включення податку на додану вартість в сумі 178 570 грн до ціни товару та загальної ціни договору, а також застосування наслідків недійсності частини договору у вигляді повернення виконаного за недійсним правочином, тоді як у відмовленому позові предметом було стягнення 178570 грн лише на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Розглянувши клопотання відповідача яке викладене в заявах вх.№753/23 від 12.01.2023 року та вх.№3285/23 від 08.02.2023 про повернення позовної заяви без розгляду, заслухавши представників сторін, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Суд зазначає, що предметом позову у справі №914/967/22 було стягнення 178 570,00 грн на підставі положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України в той час як предметом позову в цій справі є визнання недійсним в частині договору та застосування наслідків недійсності частини договору у вигляді повернення сплачених за недійсним правочином 178570,00 грн. Відтак суд погоджується з доводами прокурора про те, що предмет та підстави позову у справах №914/967/22 та №914/63/23 є різними.

Відповідно до положень ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо:

1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу);

3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви;

4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає про відсутність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 5 ст. 174 ГПК України, , відтак клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо позиції відповідача про відсутність підстав у прокурора для звернення до суду, варто зазначити таке.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частина 4 ст. 53 ГПК України встановлює, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 53 ГПК України).

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

З урахуванням того, що поняття «інтереси держави», відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Така правова позиція висвітлена Верховним Судом у постановах 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 13.11.2018 у справі № 910/2989/18.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15).

Окрім того, Верховний суд в постанові від 08.02.2019 у справі №915/20/18, зазначає, що «інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи».

Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Положеннями ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Стороною оспорюваного правочину та особою, яка має право вимоги до Постачальника щодо повернення зайво сплачених коштів за договором № 48-ПТ/2020 від 04.05.2020 є Моршинська міська рада, яка є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах на захист інтересів держави.

Прокурор зазначав, що Стрийською окружною прокуратурою встановлено, що Моршинською міською радою не вживалися заходи щодо повернення бюджетних коштів, безпідставно сплачених постачальнику як податок на додану вартість що встановлено зі змісту долучених до справи копій листів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

На виконання вказаних вимог на адресу Моршинської міської ради прокурором повторно було направлено повідомлення від 26.12.2022 № 14.57/05-42-7249вих-22 про намір вжиття заходів представницького характеру в межах повноважень, наданих ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру».

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки: прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37); бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р., справа № 912/2385/18.

З наведених нормативних положень та правових висновків Верховного Суду, а також з урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що відповіді позивача свідчать про свідоме нездійснення останнім дій по захисту своїх прав та інтересів, які відповідно до обґрунтувань позовної заяви порушуються відповідачем. Доказів про наявність у позивача наміру пред`являти до відповідача позов про визнання недійсним Договору про закупівлю №48-ПТ/2020 від 04.05.2020, який укладений між Моршинською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» в частині включення до ціни товару та договору податку на додану вартість в розмірі 178570,00 грн та стягнення грошових коштів в розмірі 178570,00 грн чи обрання іншого способу захисту не подано. Така поведінка позивача обґрунтовано зумовлює необхідність прокурора здійснювати захист прав та інтересів держави у визначеному законом порядку, щоб такі не залишились не захищеними.

Враховуючи наведене, в даному випадку, суд прийшов до висновку, що прокурор дотримався визначеного Законом порядку і правомірно захищає інтереси держави в суді в межах наданих йому повноважень, відтак відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами ст.185 ГПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Судом у ході проведення підготовчого засідання здійснені усі передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи, а підстави для відкладення підготовчого засідання чи оголошення у ньому перерви судом не встановлено.

Прокурор та представник відповідача повідомили, що перешкод для переходу до розгляду справи по суті немає.

Беручи до уваги встановлені законом строки та мету підготовчого провадження, суд вважає за можливе закрити підготовче провадження у даній справі та призначити її до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 2, 46, 177, 182, 183, 185, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволені клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмедконтракт» про повернення позову без розгляду, які викладені в заявах вх.№753/23 від 12.01.2023 року та вх.№3285/23 від 08.02.2023 - відмовити.

2. Закрити підготовче провадження у справі № 914/63/23 та призначити справу до судового розгляду по суті.

3. Судове засідання з розгляду справи по суті призначити на 17.04.2023 р. о 12:00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: вул. Личаківська, 128 (ІІ-й поверх).

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Щигельська О.І.