ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. Справа№ 910/13302/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Козир Т.П.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача - Мотлях О.О.,

від відповідача - Новіцька І.Л.,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 (повний текст рішення складено 24.06.2022)

у справі № 910/13302/21 (суддя Ягічева Н.І.)

За позовом Акціонерного товариство "УКРТРАНСГАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія"

про стягнення 3 443 329,08 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" про стягнення 3 443 329,08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" на користь Акціонерного товариство "УКРТРАНСГАЗ" вартість безпідставно набутого майна - природного газу у розмірі 3 443 329 грн. 08 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 51 649 грн. 00 коп.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 року у справі №910/13302/21 задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 року у справі № 910/13302/21 скасовано частково, позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" на користь Акціонерного товариство "УКРТРАНСГАЗ" вартість безпідставно набутого майна - природного газу у розмірі 30 777 грн. 84 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 461 грн. 67 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариство "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 76 782 грн. 37 коп.

30.11.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія", відповідача у справі, надійшло клопотання ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги.

Супровідним листом № 910/13302/21/09.1-14/611/22 від 05.12.2022 року витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13302/21.

26.12.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшли уточнення до заяви про ухвалення додаткового рішення.

13.02.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/13302/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/13302/21 призначено на 29.03.2023 року.

28.02.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

29.03.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 29.03.2023 року представник відповідача підтримав клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" про прийняття додаткового рішення у справі №910/13302/21 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач за первісним позовом під час апеляційного перегляду не надав попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, водночас в позовні заяві позивач за первісним позовом зазначив, що попередні витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи станом на день звернення до суду з позовом орієнтовно складають 311 918, 00 грн. (докази про, що будуть подані до суду), а кінцевий розрахунок витрат наданих професійної правничої допомоги буде подано після ухвалення рішення суду. (т.1, а.с. 10-11).

Зі змісту диспозитивної норми частини 2 статті 124 ГПК України вбачається, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може, але не зобов`язаний відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, що свідчить про дискреційний характер відповідних повноважень суду (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, від 29.09.2022 у справі № 910/3055/20, від 25.10.2022 у справі № 910/19650/20).

Отже, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.

З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат, чого в даному випадку апеляційним судом встановлено не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі № 910/9024/21.

Згідно зі ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як вже було зазначено вище, 30.11.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія", відповідача у справі, надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених під час розгляду апеляційної скарги.

Дана заява про розподіл судових витрат мотивована тим, що заявником понесено витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких він вважає співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність ", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що позивачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в яких останній зазначає, що Північним апеляційним господарським судом у постанові від 23.11.2022 року чітко підтверджено, що даний спір виник внаслідок неправомірних дій сторони (відповідача), а тому судові витрати, які зроблені відповідачем, не можуть бути покладені на позивача. Також позивач вважає, що відповідачем не було дотримано вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України в частині подання доказів у строк, зокрема, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому клопотання Відповідач має бути залишено без розгляду. Крім цього позивач звертає увагу, що підставою для часткової відмови у задоволення позову Північним апеляційним господарським судом було пропущення позивачем загального строку позовної давності для звернення до господарського суду. Таким чином, вказане підтверджує, що дана справа не є складною для представників відповідача, а виконані ними роботи (надані послуги) с значно завищеними. Також, щодо часу витраченого на судові засідання із розгляду даної справи, то в детальному описі взагалі відсутня інформація щодо часу (0 годин), який фактично затрачений адвокатом на виконання цього завдання, а також взагалі відсутня вартість таких послуг, а тому зазначена вартість роботи адвоката є абсолютно неприйнятною (необґрунтованою). Таким чином, АТ «Укртрансгаз» стверджує, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами виконання адвокатом обсягів та вартості послуг правничої допомоги. Крім цього, позивач зазначає, що заявлені адвокатом до відшкодування витрати не є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому такі витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом і з цих підстав.

Поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №911/3156/19, від 09.02.2021 у справі №910/15201/17, від 03.03.2021 у справі №912/354/20.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Колегією суддів встановлено, що в якості доказів понесення адвокатських витрат відповідачем в матеріалах справи наявні:

- ордер серії АІ №1302803 наданий адвокату Новіцькій І.Л. на підставі договору про надання правової допомоги №02/21 від 26.01.2021 року; (т.2, а.с. 69)

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5902/10 на ім`я Новіцька І.Л.; (т.2, а.с. 70)

- ордер серії КС №884504 наданий адвокату Дирдіній І.В. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 25.07.2022 року; (т.2, а.с. 27)

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3959/10 на ім`я Дирдіної І.В.; (т.2, а.с. 28)

- договір про надання правової допомоги від 25.07.2022 року №б/н укладений між ТОВ «КП «Українська житлова компанія» та адвокатом Дирдіною І.В.; (т.2, а.с. 29)

- договір про надання правової допомоги від 26.01.2021 року № 02/21 укладений між ТОВ «КП «Українська житлова компанія» та адвокатом Новіцькою І.Л.; (т.1, а.с. 137-141)

- розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 24.11.2022 року та уточнений розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 29.11.2022 року;

- акт №2 приймання-передачі наданих послуг до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року;

- додаток №3 до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року;

- додаткову угоду №2 до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року.

Отже, колегія суддів встановила, що в матеріалах справи наявні два договори про надання правової допомоги, а саме договір про надання правової допомоги від 25.07.2022 року №б/н укладений між ТОВ «КП «Українська житлова компанія» та адвокатом Дирдіною І.В. та договір про надання правової допомоги від 26.01.2021 року № 02/21 укладений між ТОВ «КП «Українська житлова компанія» та адвокатом Новіцькою І.Л.

В той же час, заява про ухвалення додаткового рішення подана адвокатом Новіцькою І.Л., тобто відповідач просить відшкодувати витрати, понесені на адвоката Новіцьку І.Л.

Отже, відповідно до п. 3.2. договору №02/21 гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять додаток 1, в той же час відповідачем надано додаток №3 до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року відповідно до якого сторони домовились про наступне:

«Відповідно до п. 1.1. Договору Сторони узгодили, що Адвокат зобов`язується надати правову допомогу Клієнту у представництві інтересів в судах по справі № 910/13302/21. Ціна позову становить 3 443 329, 08 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору Сторони узгодили порядок виконання обов`язків по Договору та порядок оплати наданих послуг. Правова допомога включає:

2.1 Надання юридичної консультації;

2.2 Вироблення тактики захисту:

2.3 Написання процесуальних документів, в тому числі підбір практики Верховного Суду України;

2.4 Участь в судових засіданнях, представлення інтересів.

3. Сторони домовилися про наступний порядок розрахунків:

3.1. Вартість послуг, що передбаченні п. 2.1 - 2.3 даного Додатку Мо3 становить, виходячи із погодинної оплати Адвоката у розрахунку 1000 00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) за годину роботи.

3.2. Вартість послуг, що передбачена п. 2.4 даного-Додатку No3 становить 2000, 00 грн. (дві тисячі гривень) за кожну участь Адвоката в засіданні та представленні інтересів Клієнта (в розрахунок враховані паливно-мастильні матеріали, що витрачені на проїзд Адвоката).

3.3.Враховуючи, що спір має майновий характер, Сторони домовились про гонорар успіху Адвоката, який становить 10% від ціни позову в разі відмови апеляційною інстанцією суду у задоволенні позову в повному обсязі. В разі відмови апеляційною інстанцією суду від задоволення позову частково, розмір гонорару успіху 10% обраховується відповідно до суми, яку не було стягнуто з Клієнта, виходячи з ціни позову, відповідно до рішення суду апеляційної інстанції.»

З наданого акту №2 приймання-передачі наданих послуг до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року вбачається, що адвокат Новіцька І.Л. надала відповідачу наступні послуги:

1. Зустріч з Клієнтом та надання консультації тривалістю 1 година та вартістю 1 000, 00 грн.;

2. Правовий аналіз практики Верховного Суду України тривалістю 2 години та вартістю 2 000, 00 грн.;

3. Складання апеляційної скарги тривалістю 6 годин та вартістю 6 000, 00 грн.;

4. Виїзд на засідання до Північного апеляційного господарського суду з м. Ірпеня (двічі), вартістю 4 000, 00 грн.;

5. Гонорар успіху в апеляційній інстанції суду виходячи з 10% від відповідно до суми, яку не було стягнуто з Клієнта, виходячи з ціни позову, відповідно до рішення суду в розмірі 341 255, 20 грн.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що для оплати послуг, визначених договором про надання правової допомоги, вони мають бути фактично наданими, що вбачається зі змісту договору та положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Також надані послуги мають бути підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність наданих послуг, які є підставою для їх оплати.

Таким чином, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга відповідача підписана адвокатом Дирдіна І.В., що свідчить про відсутність доказів того, що адвокат Новіцька І.Л. витратила на складання апеляційної скарги 6 годин вартістю 6 000,00 грн.

Також, колегія суддів критично оцінює зазначення а акті наданих послуг адвокатом Новіцькою І.Л. здійснення правового аналізу Верховного Суду України вартістю 2 000, 00 грн. оскільки, як вбачається з позиції відповідача, останній не посилався на правові висновки Верховного Суду України.

Щодо гонорару успіху виходячи з 10% від відповідно до суми, яку не було стягнуто з Клієнта, виходячи з ціни позову, відповідно до рішення суду в розмірі 341 255, 20 грн. колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що по суті зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року вбачається, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність номінацій щодо відбору природного газу відповідачем з газотранспортної системи 265, 372 тис. куб. м. природного газу, а саме у січні/лютому/квітні 2017 року, що говорить про безпідставність відбору природного газу відповідачем, власником якого є позивач. В той же час, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла за зобов`язаннями січня 2017 року та лютого 2017 року яка становить 3 412 551, 24 грн. виходячи з розрахунку: 263 тис.куб.м. (обсяг за січень та лютий 2017 року) *12 975 грн. 48 коп. (ціна природного газу у липні 2021 року на Українській енергетичній біржі) слід відмовити у зв`язку з пропущенням позивачем загального строку позовної давності для звернення Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до господарського суду, який сплив 13.03.2020 року.

Відтак, позивачем доведено, що заявлені адвокатом відповідача до відшкодування витрати не є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому такі витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що з наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, не можливо встановити їх дійсність та необхідність у заявленому до стягнення розмірі.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Втім, здійснивши аналіз поданих відповідачем доказів понесення ним судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Отже виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність даної справи, а також те, що позивач є державним підприємством, яке здійснює свою господарську діяльність в умовах воєнного стану в Україні, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати на оплату послуг адвоката в сумі 354 255, 20 грн. не є пропорційними до предмета спору, не відповідають критерію реальності таких витрат та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем за первісним позовом до стягнення витрат до 40 000, 00 грн.

Щодо доводів позивача що відповідачем не було дотримано вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України в частині подання доказів у строк, зокрема, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому клопотання Відповідач має бути залишено без розгляду колегія суддів зазначає, що постанову Північного апеляційного господарського суду було прийнято 23.11.2022 року, а відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення 28.11.2022 року, що вбачається з відмітки поштового відділення, тобто в межах п`ятиденного строку.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо часу витраченого на судові засідання із розгляду даної справи, а саме те, що в детальному описі взагалі відсутня інформація щодо часу (0 годин), який фактично затрачений адвокатом на виконання цього завдання, а також взагалі відсутня вартість таких послуг, а тому зазначена вартість роботи адвоката є абсолютно неприйнятною (необґрунтованою) з огляду на те, що відповідно до додатка №3 сторонами визначено, що вартість за кожну участь Адвоката в засіданні становить 2 000, 00 грн., тобто не залежно від витраченого часу.

Зі змісту акту №2 приймання-передачі наданих послуг до договору №02/21 про надання правової допомоги від 26.01.2021 року вбачається, що адвокат Новіцька І.Л. двічі приймала участь в судових засіданнях, що також підтверджується протоками судових засідань від 09.11.2022 року та від 23.11.2022 року. (т.2, а.с. 76-77, 80).

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, Касаційного господарського суду та критерії "необхідності і обґрунтованості", з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 40 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" про прийняття додаткового рішення у справі №910/13302/21 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариство "УКРТРАНСГАЗ" (Кловський узвіз, 9/1, Київ, 01021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КП "Українська житлова компанія" (вул. Стратегічне шосе 2, літ А, Київ, 03028, ) 40 000 (сорок тисяч гривень) 00 коп. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

3. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13302/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 29.03.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Т.П. Козир

А.О. Мальченко