ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3007/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22

за позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп", м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення пені у 1256549,04грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 5793415,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. (повне рішення складено - 03.02.2023р., суддя - Ліпинський О.В., м. Дніпро) у справі №904/3007/22 первісний позов Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" на користь Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" пеню в розмірі 1256549,04 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 18848,24 грн.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" основний борг в розмірі 4812549,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 852117,99 грн., три проценти річних у розмірі 71834,30 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 86047,52 грн. В решті позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. Проведено зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнуто з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" різницю в сумі 4547152,23 грн.

Задовольняючи первісний позов суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідної неустойки здійснено арифметично правильно та відповідно до умов договору, є обґрунтованими та вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Само по собі направлення постачальником односторонніх повідомлень про перенесення строків поставки, без внесення відповідних змін до договору за згодою сторін, не змінює відповідних умов договору. Підстави для зупинення або відстрочення виконання зобов`язання можуть виникати в рамках одного правовідношення, наявність же порушення зобов`язання сторони в іншому, відмінному від спірного зобов`язанні не створює умов для відстрочення (зупинення) такого спірного зобов`язання.

Щодо вимог за зустрічним позовом, суд першої інстанції зазначив, що відповідач у зустрічному позові не надав жодних доказів звернення до позивача з вимогою про передання документів передбачених договором зі встановленням строку для їх передачі. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не повернув позивачу отриману продукцію виробничо-технічного призначення, як то передбачено ч. 2 ст. 666 ЦК України. Зазначені обставини в сукупності спростовують доводи відповідача відносно невиконання позивачем зобов`язань, встановлених п. 4.3., 4.4. Специфікації №11 від 01.04.2021р. Прострочення оплати товару, який поставлено позивачем на виконання умов специфікації №11 від 01.04.2021р. (видаткова накладна №ЛВК00000264 на суму 2672640,00 грн.) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, настало с 14.03.2022р. Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури у відповідача не звільняє останнього від обов`язку оплати поставленого товару та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов`язання. Норма ст. 625 ЦК України передбачає право сторін на встановлення іншого розміру відсотків річних, але не передбачає можливість звільнення від їх сплати, чим по суті є встановлення в договорах нульової відсоткової ставки. В зв`язку із цим суд визнав обґрунтованим нарахування позивачем за зустрічним позовом 71834,30 грн. трьох процентів річних.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 3% річних у розмірі 71834,30 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" про стягнення з АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" щодо стягнення 3% річних у розмірі 71834,30 грн. відмовити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення в частині стягнення 3% річних винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин справи;

- в п. 13.5. договору поставки №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р., п. 15.6 договору поставки №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021, п. 13.4. договору підряду №2021/д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. сторони домовилися, що прострочені покупцем/замовником грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми. Тобто, позивач за зустрічним позовом погодився на відсутність компенсації в разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, то визнав таку умову для себе правомірною та прийнятною. Отже, очевидною є непослідовність дій позивача за зустрічним позовом: спочатку погодити певні умови договору (з урахуванням визначення яких, контрагент і визнав за можливе підписати відповідний договір), а потім вчинити дії щодо невиконання таких умов, у тому числі намагатися узаконити незастосування зазначених умов через рішення суду. Відтак, нарахування 3% річних у розмірі 79083,38 грн. є неправомірним та таким, що суперечить умовам договорів, відповідно підстави для їх задоволення відсутні. Задовольняючи спірну суму, суд фактично втрутився в господарські взаємовідносини сторін.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що інші умови договорів поставки №2020/п/00/1029, №2021/п/00/1428 та договору підряду №2021/д/ОГМ/436, зокрема, п. 1.1. передбачають, що сторони зобов`язуються добросовісно передати у власність товар чи виконати роботи і, відповідно, оплатити за це вказану в договорі вартість. Звертає увагу суду, що сторона має не лише право, але й обов`язок діяти або відповідно до домовленостей, або відповідно до вимог закону - в чому і полягає принцип добросовісності, закріплений у ст. 3 ЦК України. Суд першої інстанції, при винесенні рішення про стягнення 3% річних в розмірі 71834,30 грн. врахував всі об`єктивні обставини справи та господарських відносин та виніс справедливе рішення, зазначаючи, що встановленням в договорах нульової відсоткової ставки, сторони передбачають звільнення від відповідальності за порушення умов договору, що суперечить законодавству України, зокрема ст. 3 ЦК України, де закріплений принцип добросовісності та ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням зазначеного індексу інфляції, а не уникнути відповідальності, зазначивши про встановлення нульової ставки.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2023р. у складі колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22; розгляд справи призначено в судове засідання на 22.03.2023р.

02.03.2023р. представник АТ "Південний ГЗК" адвокат Чобанюк Т.М. через систему "Електронний суд" подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

14.03.2023р. на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

20.03.2023р. представником АТ "Південний ГЗК" адвокат Чобанюк Т.М. надіслано клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку із направленням її 22.03.2023р. в службове відрядження до Господарського суду м. Києва для прийняття участі в судовому засіданні 23.03.2023р.

За розпорядженням керівника апарату суду від 22.03.2023р., у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Паруснікова Ю.Б., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2023р. апеляційну скаргу прийнято до свого провадження визначеним складом суду.

До початку судового засідання 22.03.2023р. представник АТ "Південний ГЗК" адвокат Чобанюк Т.М. надіслала повторно клопотання про перенесення розгляду справи, пославшись на отримання підприємством відзиву 21.03.2023р. та неможливістю своєчасно подати відповідь на відзив.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд констатує, що оскільки явка представників сторін не була визнана обов`язковою, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника АТ "Південний ГЗК".

В засіданні суду 22.03.2023р. представник ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" адвокат Бугайчук І.В. в режимі відеоконференції надала свої пояснення по апеляційній скарзі.

У судовому засіданні 22.03.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

18.11.2020р. АТ "Південний ГЗК" (Покупець) та ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" (Постачальник) укладено Договір поставки №2020/п/ОО/1029 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю товар згідно з додатками-специфікаціями за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його вартість на умовах передбачених Договором.

Детальна інформація про кількість та якість товару міститься в додатках-специфікаціях, які становлять невід`ємну частину Договору. За згодою сторін у специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов`язань за Договором (п. 2.1. Договору).

Поставка Товару, згідно п. 3.1. Договору, здійснюється транспортом, в строк і на умовах, зазначених у додатках - специфікаціях до Договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Постачальник зобов`язується поставити Товар на умовах поставки, зазначених в додатках - специфікаціях відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Відповідно до умов підписаної сторонами Специфікації №11 від 01.04.2021р., Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку зазначеного в ній товару (візок розвантажувальний ОТ-3693) в строк до 10.09.2021р.

Згідно умов Специфікації №13 від 14.06.2021р., Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку зазначеного в ній товару (позиції № 2, 4) в строк 11.10.2021р.

Фактична поставка товару, передбаченого Специфікацією №11, відбулась 30.11.2021р., що підтверджується видатковою накладною №ЛВК00000264 на суму 2672640,00 грн. (т.1, а.с.16).

Поставка товару за Специфікацією №13, відбулась 03.12.2021р. (позиція №4) та 17.12.2021р. (позиція №2), що підтверджується видатковими накладними №ЛВК00000273 на суму 3072000,00 грн. та №ЛВК00000280 на суму 686280,00 грн. відповідно (т.1, а.с.15, 17).

З огляду на допущені Постачальником порушення визначених специфікаціями строків поставки товару, Позивач розрахував та просив стягнути неустойку у вигляді пені в загальному розмірі 1256549,04 грн., що і стало підставою для звернення до суду із первісним позовом.

Крім договору поставки №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р, між АТ "Південний ГЗК" (Покупець, Замовник) та ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" (Постачальник, Підрядник) було укладено ще два правочини, Договір поставки №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р., та Договір підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р.

Так, відповідно до п. 1.1. Договору №2021/п/ОО/1428, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю товар згідно з додатками-специфікаціями за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його вартість на умовах передбачених Договором.

Пунктом 6.2. Договору №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. встановлено, що оплата вартості товару здійснюється Покупцем на підставі рахунків, виставлених Постачальником, податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, на умовах і в строки, зазначені у додатках-специфікаціях до цього Договору та з врахуванням особливостей, передбачених Розділом 9 цього Договору.

Відповідно до пп. 1.1, 1.2. Договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. Підрядник зобов`язується, за дорученням Замовника, виконати ремонт устаткування, що належить Замовнику, іменовані надалі "Роботи", а Замовник зобов`язується надати обсяги (об`єкт) робіт (ремфонд, запасні частини) Підряднику, прийняти виконані роботи за актом і сплатити вартість виконаних робіт.

Як вище встановлено судом, на виконання умов Договору поставки №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р. Позивач за зустрічним позовом поставив Відповідачу товар на загальну суму 6430920,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.130-135) (частково сплачено 1618370,30 грн.).

На виконання умов Договору поставки №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. Позивач за зустрічним позовом поставив Відповідачу товар на загальну суму 27021,60 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (сплачено 15012,00 грн.).

Згідно умов Договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. Позивач за зустрічним позовом виконав роботи на суму 202323,18 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року та довідкою про вартість виконаних робіт (т.1, а.с.141, 232-233).

У зв`язку з порушенням умов зазначених вище договорів, Позивач у зустрічному позові просив суд стягнути з АТ "Південний ГЗК" суму 5793415,47 грн., в тому числі:

- заборгованість з оплати товару, поставленого за договором №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р. в сумі 4812549,70 грн.;

- інфляційні втрати за порушення зобов`язання з оплати товару, поставленого за договором №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р. в сумі 866211,76 грн.;

- три проценти річних за порушення зобов`язання з оплати товару, поставленого за договором №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р. в сумі 75327,92 грн.;

- інфляційні втрати за порушення зобов`язання з оплати товару, поставленого за договором №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. в сумі 2107,08 грн.;

- три проценти річних за порушення зобов`язання з оплати товару, поставленого за договором №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. в сумі 346,46 грн.;

- інфляційні втрати за порушення зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт за договором №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. в сумі 33463,55 грн.;

- три проценти річних за порушення зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт за договором №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. в сумі 3409,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з зустрічним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою відповідач за зустрічним позовом оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" трьох процентів річних у розмірі 71834,30 грн. та просить прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" про стягнення з АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" трьох процентів річних у розмірі 71834,30 грн. відмовити. В іншій частині рішення господарського суду сторонами не оскаржується.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" договорів поставки №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р., №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. та договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р.

В пункті 1.1. договорів поставки №2020/п/ОО1029 та №2021/п/ОО1428 передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар згідно з додатками-специфікаціями за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах передбачених договором.

Пунктами 1.1., 1.2. договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. передбачено, що підрядник зобов`язується за дорученням замовника, виконати ремонт устаткування, що належить замовнику, іменовані надалі "Роботи", а замовник зобов`язується надати обсяги (об`єкт) робіт (ремфонд, запасні частини) підряднику, прийняти виконані роботи за актом і сплатити вартість виконаних робіт.

Як було встановлено господарським судом першої інстанції, на виконання умов:

- договору поставки №2020/п/ОО/1029 від 18.11.2020р. позивач за зустрічним позовом поставив відповідачу товар на загальну суму 6430920,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.130-135) (частково сплачено 1618370,30 грн.);

- договору поставки №2021/п/ОО/1428 від 23.12.2021р. позивач за зустрічним позовом поставив відповідачу товар за загальну суму 27021,60 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (сплачено 15012,00 грн.);

- договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 від 28.04.2021р. позивач за зустрічним позовом виконав роботи на суму 202 323,18 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року та довідкою про вартість виконаних робіт (т.1, а.с.141, 232-233).

З документів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що на момент звернення до суду із зустрічним позовом мала місце заборгованість з оплати поставленого товару.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

В пунктах 13.5., 15.6., 13.4. договорів поставки №2020/п/ОО/1029 і №2021/п/ОО/1428 та договору підряду №2021/Д/ОГМ/436 сторонами узгоджено, що прострочені покупцем (замовником за договором підряду) грошові зобов`язання, передбачені цими договорами, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

Проаналізувавши норми чинного законодавства та умови укладених сторонами договорів, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що положення ст. 625 ЦК України щодо нарахування трьох відсотків річних на суму простроченого грошового зобов`язання, мають імперативний характер та не можуть бути змінені сторонами договору, з огляду на таке.

Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Апеляційний господарський суд наголошує, що сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Стаття 625 ЦК України наділяє сторін правом на власний розсуд визначити інший розмір процентів річних, тобто такий, що відмінний від 3%. Ставка трьох процентів річних застосовується за замовченням у випадку, коли в договорі не визначена будь-яка інша ставка процентів річних. В даному випадку, сторонами у спірних договорах узгоджено, що грошові зобов`язання, передбачені цими договорами повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

Визначивши у спірних договорах нульову відсоткову ставку, сторони реалізували принцип свободи договору, як одного з основоположних у цивільному законодавстві.

Частина 2 ст. 625 ЦК України надає можливість самостійного визначення розміру процентів річних від простроченої суми і дійшовши згоди щодо нього, сторони реалізували таке право у такому значенні, щодо якого у них не виникло заперечень.

Хоча зобов`язання сплатити проценти річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України і є способом компенсації майнових втрат, однак неможливо відокремити таку компенсацію від права сторін встановлювати відповідний її розмір, який на їх думку буде розумним та справедливим у сукупності з імперативним відшкодуванням матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Так як спірні договори містять положення щодо розміру процентів, то відсутні підстави стверджувати про те, що норма ст. 625 ЦК України передбачає право сторін на встановлення іншого розміру процентів річних, але не передбачає можливість звільнення від їх сплати, чим по суті є встановлення в договорах нульової процентної ставки, як зазначив суд першої інстанції, адже таке трактування договору нівелює можливість сторін на власний розсуд застосувати приписи статті 625 ЦК України у відповідних межах.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 25.06.2020р. у справі №910/4926/19.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 627, 628 ЦК України, оскільки сторони визначили інший розмір процентів, ніж передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом трьох процентів річних за спірними договорами не можуть бути задоволені. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2019р. у справі №910/4519/18.

З огляду на викладене, доводи апелянта знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом обставини справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у цій справі в частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" трьох процентів річних у розмірі 71834,30 грн. В зв`язку із цим необхідно абзаци 4 та 6 резолютивної частини рішення викласти в іншій редакції. При цьому сума витрат по оплаті судового збору, яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" становить 84970,01 грн. З урахуванням зустрічного зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами, з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" підлягає стягненню сума різниці в розмірі 4474240,42 грн.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача у справі за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22 в частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" трьох процентів річних у розмірі 71834,30 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" трьох процентів річних у розмірі 71834,30 грн.

Абзац 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22 викласти в наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Горького, 10, ) основний борг в розмірі 4812549,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 852117,99 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 84970,01 грн.".

Абзац 6 резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22 викласти в наступній редакції:

"Провести зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Горького, 10, ) різницю в сумі 4474240,42 грн., про що видати наказ".

В інший частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023р. у справі №904/3007/22 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-виробнича компанія "Промгруп" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Горького, 10, ) на користь Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Видачу наказів, на виконання даної постанови, згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.03.2023р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Т.А. Верхогляд