ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 904/1757/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Соловйова Д.В.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса Рахнянська С.В., на підставі ордера;

від Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг Крят Л.Б., на підставі ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року, м. Одеса, суддя Демешин О.А., повний текст рішення складено та підписано 20.01.2023 року

у справі №904/1757/22

за позовом Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеська філія Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м.Одеса

про стягнення 42 686 грн. 39 коп. збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

У червні 2022 року Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Одеська залізниця, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеська філія Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м.Одеса, у якому просило суд стягнути з відповідача на його користь 42686 грн. 39 коп. збитків, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати у справі.

Зокрема, позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримувачем вантажу - Адміністрацією Одеського морського порту при отриманні вантажу від перевізника відповідача у справі 30.06.2021 року було виявлено ознаки крадіжки та запропоновано перевізникові у відповідності із Правилами видачі вантажу перевірити вагу вантажу, що прибув у вагоні №61763009. Проте, посадові особи залізниці самоусунулися від проведення процедури приймання ватажу з нестачею передбаченого Статутом залізниць України та Правилами складання актів, внаслідок чого у відповідача, у відповідності до вимог чинного законодавства виник обов`язок перед позивачем по відшкодуванню фактичних збитків, які полягають у вартості недостачі вантажу у нарахованому вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 року у справі №904/1757/22 постановлено направити матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2022 року у справі №904/1757/22 відкрито провадження, призначено дату підготовчого судового засідання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 року у справі №904/1757/22 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг 42 686 грн. 39 коп. збитків, завданих нестачею вантажу та 2481 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами по справі доведено той факт, що відповідачем, всупереч вимогам Статуту залізниць України, неналежним чином оформлено нестачу вантажу, який перевізнику було надано вантажовідправником для перевезення, внаслідок чого позивачу завдано матеріальних збитків на суму 42 686 грн. 39 коп.

26.12.2022 року до Господарського суду Одеської області представником позивача було подано заяву про розподілення судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу) (вх. № 2-1251/22), з додатковими письмовими доказами, у якій Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг просило суд ухвалити додаткове рішення, яким заявлену позивачем до відшкодування за рахунок відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №904/1757/22 в розмірі 21280 грн. 59 коп. задовольнити повністю.

Вказану заяву позивач аргументує тим, що за результатами розгляду справи №904/1757/22 місцевим господарським судом ухвалене рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг у повному обсязі, з огляду на що та на вимоги ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, заявник вважає, що витрати, понесені ним на правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 21280 грн. 59 коп. потребують відшкодування за рахунок відповідача.

19.01.2023 року до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса надійшло клопотання (вх.№1844/23), у якому відповідач просив суд першої інстанції у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат відмовити, аргументуючи свою правову позицію неспівмірністю витрат на професійну правничу допомогу складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, обсягу наданих послуг та ціні позову.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 (суддя Демешин О.А.) заяву Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг 21280 грн. 59 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи заяву позивача про розподіл судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у нарахованому останнім розмірі мають розумний розмір, враховуючи складність справи, ціну позову та обсяг фактично наданих послуг. Між тим, надаючи правову оцінку клопотанню відповідача щодо відмови у задоволенні вимог, викладених у заяві, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки таке клопотання не містило визначеної мотивації або підстав саме для відмови в розподілі судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Також, суд першої інстанції у додатковому рішенні зазначив, що, посилаючись на неспівмірність визначених заявником витрат, відповідач не просить суд зменшити заявлену до стягнення суму з наданням відповідного обґрунтування такого розумного зменшення, а просить взагалі відмовити у стягненні цих витрат, що є неможливим з огляду на вимоги ст.ст.126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі, скаржник, посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини, зазначив, що Господарським судом Одеської області безпідставно не прийнято до уваги відповідні доводи відповідача та не враховано вимоги п. 1 ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

При цьому, неспівмірність витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20000 грн із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі 905/1795/18, обґрунтовує тим, що за критерієм ціни позову справа № 904/1757/22 належить до малозначних справ, а обсяг та характер доказів у справі не потребують розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Також, скаржник за доводами апеляційної скарги зазначив, що фактичні дії представника позивача у судовому засіданні, в якому він взяв участь у режимі відеоконференції з використанням онлайн сервісу відеозв`язку "EASYCON" не спричинили витрачання додаткового часу, необхідного для прибуття (повернення) в (з) приміщення Господарського суду Одеської області та не виходили за межі доповіді фактичних обставин справи та відповідної правової позиції, яка була викладена позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Таким чином, на переконання апелянта, участь представника позивача в судових засіданнях не була пов`язана з додатковим (до раніше виконаної роботи) або більшим (ніж раніше виконана робота) інтелектуальним навантаженням по справі.

Зважаючи на те, що представник позивача приймала участь у розгляді справи лише двічі, а також порівнюючи заробітні плати працівників залізниці з витратами на правничу допомогу позивача, відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції зроблений невірний висновок, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 21 280 грн. 59 коп. є розумним, справедливим та таким, що відповідає складності виконаної адвокатом роботи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22, справу призначено до судового розгляду.

24.03.2023 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшов відзив (вх. №406/23/Д1), у якому Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг просило суд апеляційної інстанції залишити додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса без задоволення. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві позивач наголошує на тому, що вимоги апеляційної скарги відповідача є безпідставними з огляду на те, що останній помилково вважає, що робота адвоката під час представництва інтересів клієнта в суді зводиться виключно до присутності в судовому засіданні особисто чи за допомогою онлайн сервісу, оскільки робота адвоката є працею, яка вимагає від нього знань, досвіду, постійного вивчення судової практики, відстеження змін законодавства та іншого.

З огляду на вказане та те, що відповідач не визнав своєї вини у втраті вантажу ані в період підготовки документів, коли здійснювалось приймання товару, ані в судовому процесі, у справі було призначено безліч судових засідань, які з різних причин відкладалися, позивач вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою та такою, що не потребує задоволення.

Інший учасник справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції представник скаржника підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених письмово просила суд апеляційної інстанції її задовольнити, додаткове рішення Господарського суду Одеської області у справі №904/1757/22 скасувати, у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат відмовити.

Представник позивача проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечувала з мотивів, викладених письмово у відзиві. Просила суд у її задоволенні відмовити, оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м.Одеса до судового засідання не з`явився, будь-яких клопотань або заяв суду апеляційної інстанції не надав, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про електронну відправку ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду на офіційну електронну адресу третьої особи.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, та враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явка сторін до суду ухвалами не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційної скарги, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав осіб, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши сторін по справі, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса потребує часткового задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 потребує скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат у справі, з огляду на наступне.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 року у справі №904/1757/22 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг 42 686 грн. 39 коп. збитків, завданих нестачею вантажу та 2481 грн. судового збору.

26.12.2022 року до Господарського суду Одеської області представником позивача було подано заяву про розподілення судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу) (вх. № 2-1251/22), у якій Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг просило суд ухвалити додаткове рішення, яким заявлену позивачем до відшкодування за рахунок відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №904/1757/22 в розмірі 21280 грн. 59 коп. задовольнити повністю.

Зокрема, вказана заява обґрунтована позивачем тим, що за результатами розгляду справи №904/1757/22 місцевим господарським судом ухвалене рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м.Кривий Ріг у повному обсязі, з огляду на що та на вимоги ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, заявник вважає, що витрати, понесені ним на правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 21280 грн. 59 коп. потребують відшкодування за рахунок відповідача.

На підтвердження факту надання адвокатом Публічному акціонерному товариству "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг правничої допомоги заявником до заяви про розподіл судових витрат було додано документи, з яких вбачається наступне.

06.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг та Адвокатським об`єднанням «Фінекс» укладено договір про правове обслуговування підприємства №01/11/17-1-3317, за умовами п. 1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов`язки надавати юридичну і адвокатську допомогу в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. В межах цього договору адвокат приймає на виконання перелік правової та адвокатської роботи, передбачений п. 1.1-1.3 договору.

Розділом IV вказаного договору сторони погодили порядок оплати послуг адвоката. Зокрема, згідно п. 4.1 послуги, передбачені договором, оплачуються клієнтом на підставі відповідної додаткової угоди, якою сторони встановлюють вартість таких послуг та порядок їх оплати. Вартість таких послуг встановлюється на підставі прайсових цін адвоката (додаток 1 до договору) та, при необхідності може бути скоригована у відповідній додатковій угоді.

За умовами п. 8.5 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 01.11.2017 року по 01.11.2019 рік, а в частині порядку застосування штрафних санкцій та виконання грошових зобов`язань за цим договором до повного виконання вказаних зобов`язань.

Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками без застережень та зауважень.

Додатковою угодою від 06.11.2021 року №23 до вказаного вище договору сторони погодили викласти у новій редакції п. 8.1 договору, зокрема, п. 8.1 договору: «Договір набирає чинності з 01.11.2017 року і діє по 31.12.2022 року...» Інші пункти договору залишаються без змін.

Додаткову угоду також підписано сторонами та скріплено їх печаткою.

З опису робіт від 26.12.2022 року в рамках виконання договору про правове обслуговування підприємства №01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 року вбачається, що адвокатом встановлено фіксовану вартість за одну годину роботи, а саме, за вивчення та правовий аналіз первинних документів (матеріалів справи), підготовка та подання позову, супроводження справи у господарському суді Дніпропетровської області незалежно від кількості судових засідань вартість послуг складає 20000 грн. Також, у вказаному описі вказано, що оплата проведена у повному обсязі платіжним дорученням від 19.12.2022 року №.

З додатку №1 до додаткової угоди №23 від 06.11.2021 року до договору від 06.11.2017 року №01/11/17-1-3317, яким визначено прайсові ціни адвоката, які діють з 01.01.2022 року вбачається, що фіксована вартість послуг складається з основної фіксованої вартості послуг в розмірі 20000 грн. за представлення інтересів в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції та додаткової фіксованої вартості послуг 3% від ціни позовних вимог.

Також, як вбачається з матеріалів господарської справи, інтереси позивача в суді першої інстанції представляла адвокат Крят Лілія Борисівна, яка діяла на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.09.2019 року ДП №4463 та довіреності від 31.10.2022 року №14-232юр.

З наданої позивачем платіжної інструкції від 19.01.2022 року №600025458 вбачається, що Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м.Кривий Ріг на рахунок Адвокатського об`єднання «Фінекс» згідно контракту 3317 сплачено 892071 грн. 75 коп.

Зі звіту адвоката відповідно до п. 1.2 договору №01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 року стосовно спорів, що розглядаються в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій вбачається, що за листопад 2022 року за розгляд справи №904/1757/22 загальна вартість послуг складає 21280 грн. 59 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року у справі №904/1757/22 заяву Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін.

19.01.2023 року до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса надійшло клопотання (вх. №1844/23), у якому відповідач просив суд першої інстанції у задоволенні клопотання про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 відмовити.

Зокрема, вказане клопотання відповідача мотивоване неспівмірністю витрат на професійну правничу допомогу, нарахованих позивачем, складності справи, часу витраченого адвокатом на надання послуг, обсягу наданих послуг та ціні позову.

Оскаржуваним додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 (суддя Демешин О.А.) заяву Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг 21280 грн. 59 коп. витрат на професійну правничу допомогу, незгода з яким стала підставою для звернення відповідача з апеляційною скаргою.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви часткового прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 24.01.2023 року у справі № 910/6310/21.

У розумінні положень ч. 5 та 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії / бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що представником Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг у Господарському суді Одеської області була адвокат Крят Лілія Борисівна, яка діяла на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.09.2019 року ДП №4463 та довіреності від 31.10.2022 року №14-232юр.

Так, 06.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг та Адвокатським об`єднанням «Фінекс» укладено договір про правове обслуговування підприємства №01/11/17-1-3317, за умовами п. 1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов`язки надавати юридичну і адвокатську допомогу в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. В межах цього договору адвокат приймає на виконання перелік правової та адвокатської роботи, передбачений п. 1.1-1.3 договору.

Розділом IV вказаного договору сторони погодили порядок оплати послуг адвоката. Зокрема, згідно п. 4.1 послуги, передбачені договором, оплачуються клієнтом на підставі відповідної додаткової угоди, якою сторони встановлюють вартість таких послуг та порядок їх оплати. Вартість таких послуг встановлюється на підставі прайсових цін адвоката (додаток 1 до договору) та, при необхідності може бути скоригована у відповідній додатковій угоді.

За умовами п. 8.5 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 01.11.2017 року по 01.11.2019 рік, а в частині порядку застосування штрафних санкцій та виконання грошових зобов`язань за цим договором до повного виконання вказаних зобов`язань.

Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками без застережень та зауважень.

Додатковою угодою від 06.11.2021 року №23 до вказаного вище договору сторони погодили викласти у новій редакції п. 8.1 договору, зокрема, п. 8.1 договору: «Договір набирає чинності з 01.11.2017 року і діє по 31.12.2022 року...» Інші пункти договору залишаються без змін.

Додаткову угоду також підписано сторонами та скріплено їх печаткою.

З опису робіт від 26.12.2022 року в рамках виконання договору про правове обслуговування підприємства №01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 року вбачається, що адвокатом встановлено фіксовану вартість за одну годину роботи, а саме, за вивчення та правовий аналіз первинних документів (матеріалів справи), підготовка та подання позову, супроводження справи у Господарському суді Дніпропетровської області незалежно від кількості судових засідань вартість послуг складає 20000 грн. Також, у вказаному описі вказано, що оплата проведена у повному обсязі платіжним дорученням від 19.12.2022 року №.

З додатку №1 до додаткової угоди №23 від 06.11.2021 року до договору від 06.11.2017 року №01/11/17-1-3317, яким визначено прайсові ціни адвоката, які діють з 01.01.2022 року вбачається, що фіксована вартість послуг складається з основної фіксованої вартості послуг в розмірі 20000 грн. за представлення інтересів в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції та додаткової фіксованої вартості послуг 3% від ціни позовних вимог.

На виконання умов укладеного договору та додаткової угоди до нього, Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг на рахунок Адвокатського об`єднання «Фінекс» згідно контракту 3317 сплачено 892071 грн. 75 коп., що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією від 19.01.2022 року №600025458.

Зі звіту адвоката відповідно до п. 1.2 договору №01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 року стосовно спорів, що розглядаються в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій вбачається, що за листопад 2022 року за розгляд справи №904/1757/22 загальна вартість послуг складає 21280 грн. 59 коп.

Отже, у зв`язку із розглядом даної справи, Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, фактично понесло витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 21280 грн. 59 коп.

Так, судова колегія зауважує, що відмовляючи відповідачу у задоволенні його клопотання про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у даній справі, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правомірно дійшов висновку про наявність підстав для такої відмови, оскільки вказане клопотання не містить посилань на обґрунтовані припущення для зменшення суми витрат, які належить відшкодувати позивачу в якості наданої адвокатом правничої допомоги. Навпаки, клопотання відповідача ґрунтується виключно на запереченні взагалі можливості стягнення таких витрат з відповідача, з чим не погоджується також і апеляційний суд з огляду на загальне правило розподілу судових витрат, визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.12.2022 року у справі №904/1757/22 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м.Кривий Ріг 42 686 грн. 39 коп. збитків, завданих нестачею вантажу, наявні підстави для вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом у даній справі правничої допомоги, а також наявні підстави для відмови місцевим господарським судом відповідачу у задоволенні його клопотання про відмову у стягненні витрат на відшкодування правничої допомоги, що правильно було зроблено судом першої інстанції.

Водночас, як вже раніше було зазначено судом, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 - 7 та 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, а також у постановах Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №910/8342/21, від 24.01.2023 року у справі №910/8342/21.

З огляду на вказане та на встановлені обставини у даній справі, колегія суддів зазначає, що визначений у договорі фіксований розмір адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, оскільки кожна справа, яка розглядається господарським судом, має свою специфіку.

Так, з аналізу вимог ч. 1-2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Так, колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що судом першої інстанції, всупереч вимогам процесуального закону належним чином не обґрунтовано у відповідності до якої, встановленої судом обставини, заявлені позивачем витрати на відшкодування за рахунок відповідача правничої допомоги мають розумний розмір, є співмірними та обґрунтованими.

При цьому, як вважає судова колегія апеляційного господарського суду, вказаний вище розмір витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, з огляду на таке.

Дослідивши додані до заяви про розподіл судових витрат опис робіт від 26.12.2022 року в рамках виконання договору про правове обслуговування підприємства №01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 року, з якого вбачається, що адвокатом встановлено фіксовану вартість за одну годину роботи, а саме, за вивчення та правовий аналіз первинних документів (матеріалів справи), підготовка та подання позову, супроводження справи у Господарському суді Дніпропетровської області незалежно від кількості судових засідань вартість послуг складає 20000 грн. та додаток №1 до додаткової угоди №23 від 06.11.2021 року до договору від 06.11.2017 року №01/11/17-1-3317, яким визначено прайсові ціни адвоката, які діють з 01.01.2022 року, з якого вбачається, що фіксована вартість послуг складається з основної фіксованої вартості послуг в розмірі 20000 грн. за представлення інтересів в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції та додаткової фіксованої вартості послуг 3% від ціни позовних вимог, колегія суддів зазначає, що нарахований позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності, не відповідає реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

При цьому, такі витрати не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції, а тому їх розмір є необґрунтованим у зазначеній вище сумі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, окрім формування позовної заяви з додатками, формування та подачі до місцевого господарського суду заяв про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 12.08.2022 року, від15.09.2022 року, від 12.10.2022 року, від 11.11.2022 року, від 14.12.2022 року, які є ідентичними за своїм змістом та участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції 26.09.2022 року, 18.10.2022 року, 15.11.2022 року в сукупності з ціною позову, яка становить 42686 грн. 39 коп. не відповідають сформованому позивачем розрахунку витрат на правничу допомогу.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що до договору позивача про його правове обслуговування не було внесено будь-яких змін щодо того, що в даному випадку адвокат помилився, направивши позовну заяву до Господарського суду Дніпропетровської області, в якому і були передбачені договором судові засідання, тоді як справу було правомірно передано за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Ураховуючи те, що у разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару співмірність витрат оцінюється через співвідношення суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, правильністю дій адвоката при підготовці матеріалів до суду тощо, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи № 904/1757/22 у суді першої інстанції потребує часткового задоволення у сумі 8 000 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м.Кривий Ріг, що є достатнім, обґрунтованим та співмірним з обставинами справи розміром, з одночасною відмовою у задоволенні вимог позивача у відшкодуванні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13280 грн. 59 коп.

Отже, дослідивши вищевказані докази, доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі щодо заяви позивача про розподіл судових витрат у справі, які частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду додаткового рішення у даній справі, а також мотиви, за якими суд першої інстанції в повному обсязі задовольнив відповідну заяву, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції помилково, без урахування вимог процесуального закону, зробив висновок щодо наявності підстав для повного задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат у справі, з огляду на що вказане судове рішення потребує скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", м. Кривий Ріг про розподіл судових витрат з відмовою в іншій частині заяви.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 потребує часткового задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 потребує часткового скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 з відмовою в іншій частині.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22 задовольнити частково.

Скасувати частково додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 року у справі №904/1757/22.

Заяву Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ) на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1 ) 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг від 26.12.2022 року вх. № 2-1251/22 про розподілення судових витрат у справі №904/1757/22 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13280 грн. 59 коп.

Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 03.04.2023 року.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
С.І. Колоколов