ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.03.2023 Справа № 917/342/23

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши заяву Малого приватного підприємства "Сіма" про забезпечення позову по справі № 917/342/23

за позовом Малого приватного підприємства "Сіма", Масив 16, буд. 2, сільрада Новодолинська, Овідіопольський район, Одеська область, 67822

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Хорольський механічний завод", вул. Небесної Сотні, 106, м. Хорол, Полтавська область, 37800

про стягнення заборгованості у розмірі 613 976,05 грн та розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Малого приватного підприємства "Сіма" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Хорольський механічний завод" про розірвання договору № 257 від 08.02.2022 року та стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 613 976,05 грн, з яких: 431 071,20 грн - сума основного боргу з повернення попередньої оплати, 91 292,62 грн - пеня, 11 196,04 грн - 3 % річних, та 80 416,19 грн - інфляційні втрати (вх. № 369/23).

Ухвалою від 07.03.2023 року суд залишив позовну заяву Малого приватного підприємства "Сіма" без руху та надав позивачу строк 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

20.03.2023 року до суду від позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 07.03.2023 року про залишення позовної заяви без руху. До даного листа позивачем додано уточнену позовну заяву з додатками та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (вх. № 3442).

Відповідно до наданих документів позивач усунув недоліки позовної заяви, а саме: надав відомості, що ним не вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн та надано суду докази його сплати (оригінал платіжного документа). Також позивачем надано докази надсилання на адресу відповідача копій документів на виконання ухвали суду від 07.03.2023 року.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.04.2023 року на 11:00 год.

27.03.2023 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (вх. № 3798), в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному акціонерному товариству "Хорольський механічний завод" (вул. Небесної Сотні, 106, м. Хорол, Полтавська область, 37800, ), які знаходяться на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805 та банківському рахунку IBAN НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, в межах суми заявлених позовних вимог 613 976,05 грн, а також на будь-які інші грошові кошти, які містяться (знаходяться) на будь-яких інших банківських рахунках, які належать Приватному акціонерному товариству "Хорольський механічний завод" та відкриті в будь-яких інших фінансових установах станом на дату застосування заходів забезпечення позову або будуть відкриті після застосування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що, на його думку, існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у даній справі після набрання законної сили таким судовим рішенням. Позивач вказує, що спочатку ПрАТ "Хорольський механічний завод" листом (вих. № 935 від 19.05.2022 року) повідомив про готовність повернути аванс, але після спливу 8 місяців іншим листом (вих. № 246 від 01.02.2023 року) вже стверджує, що у нього відсутня можливість повернути вказаний аванс (дані листи додані до позовної заяви).

Крім того, Мале приватне підприємство "Сіма" зазначає, що на офіційному вебсайті відповідача знаходиться інформація емітента від 30.06.2022 року щодо прийняття рішення про виплату дивідендів акціонерам ПрАТ "Хорольський механічний завод" у розмірі 9 394 946,40 грн, а також інформація від 28.11.2022 року про надання згоди на вчинення ПрАТ "Хорольський механічний завод" значного правочину, ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, складає 62 286 740,00 грн. Дана обставина вказує на те, що на момент виконання рішення суду майно відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю. Також, на думку позивача, це свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

При розгляді заяви суд враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 136 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову .

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором, прийнято рішення про виплату дивідендів акціонерам ПрАТ "Хорольський механічний завод" у розмірі 9 394 946,40 грн та про надання згоди на чинення значного правочину.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що заява Малого приватного підприємства "Сіма" про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується в основному на припущеннях заявника про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову і при цьому нею не обґрунтовано та не доведено належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову у даному випадку.

При цьому зроблені заявником висновки не можуть ґрунтуватися на побоюваннях та припущеннях, а лише на належних, допустимих, достовірних, вірогідних доказах.

Виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про безпідставність останньої, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і належним чином документально не підтверджена, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд звертає увагу заявника, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Суд також акцентує увагу на тому, що при вжитті забезпечення необхідно виходити з обставин кожної конкретної справи, забезпечувати збалансованість інтересів сторін та оцінювати можливі ризики як вжиття заходів забезпечення, так і їх невжиття; у даному ж випадку наявні тільки посилання на можливість ухилення відповідача від виконання рішення, чого недостатньо (див. постанови ВС від 13.04.2021р. у справі №910/15607/19, від 23.12.2020р. №911/949/20, від 12.05.2020р. у справі №910/14149/19 і ін.).

Таким чином, позивачем у заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, не обґрунтованого підстав того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з заявою до суду, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 136,140,234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Малого приватного підприємства "Сіма" про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 3798 від 27.03.2023 року).

Ухвала підписана 28.03.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко