номер провадження справи 18/110/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 справа № 908/1209/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/1209/22

за позовом державного підприємства СЕТАМ (вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ, 01001)

до відповідача товарної біржі АЛЬМАДОР (вул. Заводська, 3, м. Запоріжжя, 69035)

про стягнення 46557,71 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з товарної біржі АЛЬМАДОР 46557,71 грн., які складаються з: 34416,00 грн. основного боргу за договором зберігання майна № 1751 від 25.11.2020, 3796,61 грн. пені, 1004,19 грн. 3% річних та 7340,91 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором зберігання майна № 1751 від 25.11.2020, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи статей 11, 509, 536, 610, 611, 625-629, 946, 948 ЦК України, статей 193, 216, 218ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2022 справу № 908/1209/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 15.08.2022, після усунення позивачем недоліків, які зумовили залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/1209/22, присвоєно справі номер провадження 18/110/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/1209/22, також запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку шляхом направлення на їхні адреси відповідної ухвали.

Направлена на адресу відповідача ухвала суду від 15.08.2022 повернулась до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою.

Ухвалою від 29.11.2022, враховуючи запровадження воєнного стану на території України, ведення бойових дій на території Запорізької області, з метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, надання учасникам справи часу для підготовки відповідно письмових відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення щодо відповіді на відзив, а також у зв`язку із необхідністю витребування від сторін додаткових доказів, суд поновив процесуальні строки розгляду справи по суті, визначивши кінцевий строк розгляду справи не більш шістдесяти днів з моменту винесення даної ухвали. Відповідачу запропоновано надати в строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 20.01.2023, відзив на позовну заяву і докази в його обґрунтування. Позивача зобов`язано надати, в строк до 20.01.2023, документи, що підтверджують факт надання послуг за період з липня 2021 року по червень 2022 року за цим договором: рахунки за надані послуги та Акти прийому-передачі наданих послуг (п. 4.4 договору).

Від позивача 23.01.2023 (конверт від 19.01.2023) надійшли витребувані судом документи.

Направлена на адресу відповідача ухвала суду від 29.11.2023 повернулась до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження.

Судом перевірено адресу відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з`ясовано, що місцезнаходженням товарної біржі АЛЬМАДОР є: вул. Заводська, 3, м. Запоріжжя, 69035, і саме на вказану адресу направлялась ухвала суду.

Статтею 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Враховуючи повернення до суду поштового відправлення з ухвалою з позначкою адресат відсутній за вказаною адресою, ухвала господарського суду вважається врученою відповідачу.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 ГПК України).

В постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/2887/16 викладена правова позиція, що сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідком дій /бездіяльності відповідача щодо її належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею (в тому числі внесення актуальних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що забезпечує вручення офіційної кореспонденції та обізнаність з її змістом).

Отже, судом вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/1209/22 та розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлені в ухвалах суду від 15.08.2022 та від 29.11.2022 у справі № 908/1209/22 процесуальні строки не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи № 908/1209/22 дозволяють здійснити її розгляд по суті.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, запровадження воєнного стану на території України, ведення бойових дій на території Запорізької області, інтенсивні ракетні та артилерійські обстріли м. Запоріжжя протягом жовтня 2022 року березня 2023 року, що загрожувало життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду в умовах збройної агресії проти України, а також знаходження судді Левкут В.В. у відрядженні на навчанні з 20.02.2023 по 24.02.2023 та на лікарняному з 13.03.2023 по 27.03.2023, рішення прийнято без його проголошення 28.03.2023.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством СЕТАМ (Зберігачем, позивачем у справі) та товарною біржею «ПРОДАЖІ» (28.07.2021 змінилась назва на товарна біржа «АЛЬМАДОР») (Поклажодавцем, відповідачем у справі) 25.11.2020 укладений договір зберігання майна №1751 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього Договору майно, що визначене у акті приймання-передачі майна, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що приймання майна на зберігання та повернення його зі зберігання здійснюється сторонами за актами приймання-передачі майна, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із підпунктами 3.1.2 та 3.1.4 Договору, Поклажодавець зобов`язаний, зокрема, після закінчення строку дії даного договору забрати майно у Зберігача протягом 5 (п`яти) робочих днів; оплачувати послуги зберігання згідно умов даного договору.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що плата за зберігання майна визначається відповідно до тарифів, зазначених у Додатку 1 до даного договору, та підлягає сплаті на користь Зберігача шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Зберігача до 10 числа місяця, наступного за звітним.

За визначенням п. 4.4 Договору, Зберігач надає Поклажодавцю наступні документи, що підтверджують факт надання послуг за цим договором: рахунок за надані послуги, Акт прийому-передачі наданих послуг (надалі Акт).

Відповідно до п. 4.5 Договору, у разі незгоди з об`ємові наданих послуг, Поклажодавець зобов`язаний надати Зберігачу письмово мотивовані заперечення з додатком розрахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акту. За наявності незгоди з об`ємом наданих послуг сторони письмово визначають терміни розгляду мотивованих заперечень з додатковим розрахунком.

За умовами п. 4.7 Договору, у разі відмови від підписання Акту Поклажодавцем та ненадання письмово мотивованих заперечень з додатком розрахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акту, об`єм наданих послуг згідно такого Акту вважається погодженим та підлягає оплаті відповідно пунктів 4.1 -4.4 договору.

Згідно із п. 5.4 Договору за несвоєчасне або неповне проведення грошових розрахунків Поклажодавець зобов`язаний сплатити Зберігачу пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 9.1 та 9.2 Договору встановлено, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2021 року. Припинення строку дії цього Договору не є підставою для припинення по ньому грошових та інших зобов`язань, що виникли до моменту його припинення, та які діють до моменту їх повного і належного виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору складені Акти надання послуг: № 9344 від 31.07.2021 на суму 3348,00 грн. з ПДВ, № 10607 від 31.08.2021 на суму 348,00 грн. з ПДВ, № 11849 від 30.09.2021 на уму 3240,00 грн. з ПДВ, №12943 від 31.10.2021 на суму 3276,00 грн. з ПДВ, № 13949 від 30.11.2021 на суму 3240,00 грн. з ПДВ, від 31.12.2021 на суму 3348,00 грн. з ПДВ, № 926 від 31.01.2022 на суму 3348,00 грн. з ПДВ, № 1440 від 22.02.2022 на суму 2376,00 грн. з ПДВ, № 1441 від 22.03.2022 на суму 3024,00 грн. з ПДВ, № 1778 від 30.04.2022 на суму 2160,00 грн. з ПДВ, № 1934 від 31.05.2022 на суму 2232,00 грн. з ПДВ, № 2580 від 30.06.2022 на суму 1440,00 грн. з ПДВ.

На оплату відповідачу виставлені відповідні рахунки.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивач звертався до відповідача з претензією вих.№457/08-18-22 від 24.01.2022 щодо погашення заборгованості. Відповіді на претензію відповідач не надав.

Відповідачем надані позивачем за наведений період послуги зберігання не оплачені.

Доказів того, що після закінчення строку дії Договору відповідач забрав передане позивачу на зберігання майно суду не надано.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості послуг у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано договором зберігання майна № 1751 від 25.11.2020.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який породив взаємні обов`язки: обов`язком позивача стало прийняття майна на зберігання та повернення його на вимогу Поклажодавця, а обов`язком відповідача - забрати майно у Зберігача протягом п`яти робочих днів після закінчення строку дії даного договору та оплачувати послуги зберігання згідно умов даного договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати вартості обумовлених договором послуг зберігання визначено у п. 4.1 Договору щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих від позивача послуг за Актами за спірний період з липня 2021 року по червень 2022 року, включно, у визначений Договором строк, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором.

Суд звертає увагу, Акти надання послуг за спірний період відповідачем не підписані, однак, зважаючи на відсутність доказів звернення відповідача до позивача з мотивованими запереченнями щодо їх підписання та умови п. 4.7 договору, зазначені Акти вважаються погодженими та підлягають оплаті відповідно пунктів 4.1 -4.4 договору.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманих послуг є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Разом з тим, позивачем при розрахунку основного боргу за Договором допущено помилку, за наведеними Актами у спірний період вартість наданих позивачем послуг зі зберігання транспортних засобів складає 34380,00 грн., а не 34416,00 грн., як зазначено позивачем.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу за отримані за Договором послуги судом задовольняється частково в сумі 34380,00 грн., в частини стягнення 36,00 грн. основного боргу суд відмовляє через безпідставність.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 3796,61 грн. пені, 1004,19 грн. 3% річних та 7340,91 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі.

При цьому, положенням ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Позивачем вимога про стягнення 3796,61 грн. пені за загальний період з 01.08. 2021 по 21.07.2022 заявлена на підставі п. 5.4 Договору, згідно з яким, за несвоєчасне або неповне проведення грошових розрахунків Поклажодавець зобов`язаний сплатити Зберігачу пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Оскільки положення договору в даному випадку не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ч. 6 ст. 232 ГК України (посилання в договорі на стягнення пені за кожний день прострочення не є визначенням періоду часу), то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом шестимісячного строку.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за загальний період з 01.08.2021 по 21.07.2022, суд встановив, що він є неправильним, оскільки пеня нараховувалась позивачем починаючи з 01.08.2021 на суму заборгованості 34416,00 грн. (за змістом позовної заяви загальна сума боргу за весь період), а не за кожним окремо актом з дати виникнення зобов`язання по оплаті.

При розрахунку пені за заявлений позивачем період, враховуючи обмеження нарахування пені в шість місяців, слід виходити з правильного загального періоду нарахування пені з 11.08.2021 по 21.07.2022 та розміру простроченої заборгованості за кожним окремо актом:

- Акт надання послуг № 9344 від 31.07.2021 сума заборгованості 3348,00 грн., за період з 11.08.2021 по 11.02.2022 розмір пені складає 147,82 грн.;

- Акт надання послуг № 10607 від 31.07.2021 сума заборгованості 3348,00 грн., за період з 11.09.2021 по 11.03.2022 розмір пені складає 150,71 грн.;

- Акт надання послуг № 11849 від 30.09.2021 сума заборгованості 3240,00 грн., за період з 11.10.2021 по 11.04.2022 розмір пені складає 173,36 грн.;

- Акт надання послуг № 12943 від 31.10.2021 сума заборгованості 3276,00 грн., за період з 11.11.2021 по 11.05.2022 розмір пені складає 155,68 грн.%;

- Акт надання послуг № 13949 від 30.11.2021 сума заборгованості 3240,00 грн., за період з 11.12.2021 по 11.06.2022 розмір пені складає 170,79 грн.;

- Акт надання послуг № 14868 від 31.12.2021 сума заборгованості 3348,00 грн., за період з 11.01.2022 по 11.07.2022 розмір пені складає 219,69 грн.;

- Акт надання послуг № 926 від 31.01.2022 сума заборгованості 3348,00 грн., за період з 11.02.2022 по 21.07.2022 розмір пені складає 215,10 грн.;

- Акт надання послуг № 1440 від 22.02.2022 сума заборгованості 2376,00 грн., за період з 11.03.2022 по 21.07.2022 розмір пені складає 184,43 грн.;

- Акт надання послуг № 1441 від 22.03.2022 сума заборгованості 3024,00 грн., за період з 11.04.2022 по 21.07.2022 складає 145,40 грн.;

- Акт надання послуг № 1778 від 30.04.2022 сума заборгованості 2160,00 грн., за період з 11.05.2022 по 21.07.2022 розмір пені складає 86,11 грн.;

- Акт надання послуг № 1934 від 31.05.2022 сума заборгованості 2232,00 грн., за період з 11.06.2022 по 21.07.2022 розмір пені складає 62,68 грн.;

- Акт надання послуг № 2580 від 30.06.2022 розмір заборгованості 1440,00 грн., за період з 11.07.2022 по 21.07.2022 розмір пені складає 10,85 грн.

Отже, загальний розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача, становить 1722,62 грн., в решті вимоги позивача про стягнення пені (2073,99 грн.) суд відмовляє, як заявленій необґрунтовано.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 01.08.2021 по 21.07.2022, суд встановив, що він є неправильним. Позивачем розрахунок 3% річних здійснено аналогічно розрахунку пені: починаючи з 01.08.2021 на суму заборгованості 34416,00 грн. (за змістом позовної заяви загальна сума боргу за весь період). При розрахунку 3% річних слід виходити з правильного загального періоду нарахування з 11.08.2021 по 21.07.2022 та розміру простроченої заборгованості за кожним окремо актом.

Здійснивши розрахунок 3% річних за загальний період з 11.08.2021 по 21.07.2022 за кожним окремо Актом, з урахуванням суми простроченої заборгованості за кожним Актом, суд встановив, що до стягнення підлягають 562,53 грн. 3% річних і в цій сумі вимога позивача судом задовольняється. В решті вимоги про стягнення 3% річних (441,66 грн.) суд відмовляє через необґрунтованість.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за загальний період з 01.08.2021 по 30.06.2022, суд встановив, що він є неправильним. Позивачем розрахунок інфляційних річних здійснено починаючи з 01.08.2021 на суму заборгованості 34416,00 грн. (за змістом позовної заяви загальна сума боргу за весь період). При розрахунку інфляційних втрат слід виходити із розміру простроченої заборгованості за кожним окремо актом.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат за загальний період серпень 2021 року червень 2022 року, з урахуванням розміру простроченої заборгованості за кожним окремо Актом та періоду прострочення, суд встановив, що до стягнення підлягають 5547,58 грн. інфляційних втрат і в цій сумі вимога позивача судом задовольняється. В решті вимоги про стягнення інфляційних втрат (1793,33 грн.) суд відмовляє через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про своєчасне виконання ним зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг, не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 34380,00 грн. основного боргу, 1722,62 грн. пені, 562,53 грн. 3% річних та 5547,58 грн. інфляційних втрат. В решті заявлених вимог (36,00 грн. основного боргу, 2073,99 грн. пені, 441,66 грн. 3% річних та 1793,33 грн. інфляційних втрат) суд відмовляє в позові через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2249,46 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товарної біржі АЛЬМАДОР (вул. Заводська, 3, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 25545373) на користь державного підприємства СЕТАМ (вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 39958500) 34380,00 грн. (тридцять чотири тисячі триста вісімдесят грн. 00 коп.) основного боргу, 1722,62 грн. (одну тисячу сімсот двадцять дві грн. 62 коп.) пені, 562,53 грн. (п`ятсот шістдесят дві грн. 53 коп.) 3% річних, 5547,58 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сорок сім грн. 58 коп.) інфляційних втрат та 2249,46 грн. (дві тисячі двісті сорок дев`ять грн. 46 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 31.03.2023.

Суддя В.В. Левкут