ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/909/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Компанії ARTONIA LIMITED, Нікосія Республіка Кіпр

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатська нафтогазова компанія", м. Мукачеве Закарпатської області

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний", м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, м Мукачево Закарпатської області

про зняття арешту із заставного майна

За участю представників:

позивача - Семенов І.В., адвокат, довіреність від 23.02.2022 (в режимі відеоконференцзв`язку);

відповідача 1 - не з`явився;

відповідача 2 - Кувшинова В.П. адвокат, довіреність № 1118202 від 13.09.2022 (в режимі відеоконференцзв`язку);

третьої особи - Ярошевський Д.А. особисто.

ВСТАНОВИВ:

Компанія ARTONIA LIMITED («Артонія Лімітед») звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатська нафтогазова компанія" та до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний», в якому просить зняти арешт, накладений постановою приватного виконавця від 09.02.2022 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №68594363, з рухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія», а саме з таких транспортних засобів:

автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2 та

причепа марки ПГМФ; модель 8304-02; рік випуску: 2016; номер кузова: НОМЕР_3 ; колір: синій; державний номерний знак: НОМЕР_4 .

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/909/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.12.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

З огляду на усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановленому порядку та строк, ухвалою від 23.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначив підготовче засідання на 23.01.2023.

У підготовчому засіданні оголошувалася перерва до 08.02.2023 у зв`язку із задоволенням усного клопотання позивача про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з відзивами відповідача 2 та третьої особи.

В подальшому, підготовче засідання двічі відкладалося - на 22.02.2023 та 15.03.2023 з огляду на заявлені позивачем клопотання.

Крім того, ухвалою від 22.02.2023 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Під час підготовчого провадження сторони скористалися своїми правами на подання заяв по суті спору. Так, 13.01.2023 від третьої особи на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №01-29/234/23 від 10.01.2023; відповідачем 2 в цей же день засобами поштового зв`язку також подано відзив на позовну заяву від 10.01.2023. Позивачем, в свою чергу, 13.03.2023 надіслано на адресу суду відповідь на відзиви відповідача 2 та третьої особи б/н б/д (вх. №02.3.1-02/1897/23 від 15.03.2023).

Крім того, 13.03.2023 на поштову адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив позовну заяву від 28.02.2023 № 28/02/2023-1 у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» визнає позовні вимоги.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 15.03.2023 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 29.03.2023 року.

Присутній в судовому засіданні 29.03.2023 в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав з визначених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача 2 та третьої особи в судовому засіданні 29.03.2023 заперечують проти задоволення позовних вимог з підстав, що зазначені означеними учасниками справи у відзивах на позов.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Водночас, відповідно до зазначеного у відзиві на позов від 28.02.2023 № 28/02/2023-1 відповідачем 1 клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Товариства.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані перебування арештованого Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем в межах виконавчого провадження №68594363 майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія», зокрема, транспортних засобів - автомобіля марки: TOYOTA; модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2 та причепа марки ПГМФ; модель 8304-02; рік випуску: 2016; номер кузова: НОМЕР_3 ; колір: синій; державний номерний знак: НОМЕР_4 , - в заставі за договором застави від 13.11.2017, укладеним між позивачем та відповідачем 1 як забезпечення виконання зобов`язань останнього за договором позики від 27.10.2017.

Позивач, з посиланням на вимоги Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про заставу» стверджує про наявність в Компанії ARTONIA LIMITED вищого пріоритету щодо задоволення вимог, за зареєстрованим публічним обтяженням означеного майна відповідача 1, у зв`язку з чим вважає, що на спірні автомобіль та причіп не може бути звернуто стягнення в межах відкритого третьою особою в даній справі виконавчого провадження, позаяк в спірних правовідносинах відсутня згода заставодержателя (позивача у справі).

Зазначає, що право застави виникло у позивача до ухвалення судового рішення, яке стало підставою для відкриття виконавчого провадження третьою особою, вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості відповідача 1 перед позивачем, який, як заставодержатель, не надавав і не має наміру надавати письмової згоди на стягнення заставленого майна в межах виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає, що накладений приватним виконавцем арешт на підставі постанови про арешт не переслідує законної мети і його наявність жодним чином не сприяє виконанню рішення суду в рамках відкритого виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, вказує, що позивач не може реалізувати свої права як заставодержателя на звернення стягнення на автомобіль та причіп з огляду на наявний арешт цього майна, що порушує право Компанії ARTONIA LIMITED як заставодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставлених відповідачем 1 автомобіля та причепу, не дає позивачу змоги реалізувати своє переважне право на звернення стягнення на заставне майно на підставі Договору застави та не дозволяє Позивачу завершити розпочату процедуру позасудового стягнення заставленого майна та здійснити подальші дії з перереєстрації Автомобіля та Причепу в органах МВС та отримати свідоцтва про їх реєстрацію за новим власником.

Правова позиція відповідача 1.

Відповідач 1 згідно з поданим суду відзивом на позовну заяву від 28.02.2023 за №28/02/2023-1 позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначає, що з огляду на приписи ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у приватного виконавця відсутні підстави для звернення стягнення на заставлене майно відповідача 1 за Договором застави, оскільки право застави виникло у позивача 13.11.2017 тобто до дати винесення рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №914/392/21, виконання якого здійснює приватний виконавець в межах виконавчого провадження; вартість автомобіля та причепу як предметів застави за Договором застави становить 577 343,82 грн та не перевищує розмір заборгованості відповідача 1 перед позивачем, яка складає 3 295 600,00 доларів США, а сам позивач як заставодержатель не надавав згоди на стягнення заставленого майна у виконавчому провадженні.

Надає інші пояснення, які за змістом співпадають з доводами позовної заяви Компанії ARTONIA LIMITED.

Заперечення (відзив) відповідача 1.

Відповідач 2 - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» у поданому суду відзиві на позов від 10.01.2023 позовні вимоги не визнає, просить суд закрити провадження у справі в частині вимог щодо зняття арешту з автомобіля марки TOYOTA за відсутності предмета спору, в задоволенні вимоги про зняття арешту з причепа марки ПГМФ; модель 8304-02, - просить суд відмовити.

Зазначає, зокрема, що на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.12.2021 у справі №914/392/21 було видано наказ від 24.01.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» 3 025 443,80 грн заборгованості та 11 345,42 грн судових витрат.

Звертає увагу, що на підставі зави Банку, 09.02.2022 року приватним виконавцем Ярошевським Д.А. було відкрито виконавче провадження ВП №69594363 з примусового виконання означеного наказу Господарського суду Закарпатської області та з метою примусового виконання рішення, приватним виконавцем винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна відповідача 1, про що внесено відповідні відомості до державних реєстрів, зокрема, обтяження рухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Пояснює, що 23.11.2022 року Приватним виконавцем Ярошевським Д.А. було складено Акт про проведені електронні торги у зведеному виконавчому провадженні №69591277, яким встановлено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем передано на реалізацію спірний Автомобіль марки TOYOTA модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 21.11.2022 року за №579342, Державним підприємством «СЕТАМ» 21.11.2022 проведено електронні торги з реалізації вказаного автомобіля, за результатами яких переможцем електронних торгів визнано фізичну особу. Кошти внесені переможцем електронного аукціону за придбане майно на рахунок приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича згідно протоколу в повному обсязі.

Зауважує, що у зв`язку з наведеним 23.11.2022 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні №68594363 було винесено постанову про зняття арешту з майна:

автомобіля марки TOYOTA модель LAND CROUISER, легковий, чорного кольору, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , а відтак, беручи до уваги, що арешт з спірного автомобіля був знятий ще до відкриття провадження у даній справі, відповідач вважає відсутнім предмет спору в цій частині.

Окремо звертає увагу, що позивачем не подано доказів на підтвердження набуття чинності договором позики від 27.10.2017 року, яким мало б бути відповідно до вимог чинного законодавства та умов п. 17.1. Договору позики реєстраційне свідоцтво про реєстрацію вказаного договору позики в НБУ та документи про реєстрацію в НБУ змін до договору Позики.

Зазначає, серед іншого, що договір застави від 13.11.2017 укладений між відповідачами в простій письмовій формі, тоді як відповідно до чинного на час його укладення законодавства передбачалося нотаріальне посвідчення договору застави, де предметом застави є транспортні засоби, що підлягають державні реєстрації, у зв`язку з чим такий договір застави Банк вважає недійсним, що за позицією відповідача 2 свідчить про відсутність права застави у позивача на спірне майно.

Просить також звернути увагу, що реєстрація обтяження за договором застави відбулася з порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позаяк описи транспортних засобів, що є предметом забезпечення та які вказані в графі «Об`єкт обтяження» не дозволяють належним чином ідентифікувати предмет обтяження, у зв`язку з чим таке обтяження є недійсним, а час його реєстрації в ДРОРМІ закінчився 17.11.2022

Резюмуючи свої аргументи в цій частині відповідач 2 зазначає, що юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, шо заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (пріоритет). Недотримання вимог нормативних актів стосовно такої реєстрації позбавляє заставодержателя права вимагати задоволення його вимог за рахунок заставленого майна, у тому числі і й права звернення стягнення на це майно, переважно перед іншими заставодержателями одного й того ж рухомого майна, зареєстрованого в реєстрі.

Письмові пояснення (відзив) третьої особи.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович у поданому суду відзиві на позов №01-29/234/23 від 10.01.2023 заперечує проти задоволення позовних вимог, просить в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що договір застави» від 13.11.2017 укладений в період дії Закону України про заставу до внесення змін згідно із Законом № 2478-VІІІ від 03.07.2018, нотаріально не посвідчений та у відповідності до ст. 14 Закону України «Про заставу» є недійсним.

Пояснює, що згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяження рухомого майна № 54053218, що долучений позивачем як доказ реєстрації обтяження рухомого майна автомобіля марки: TOYOTA; модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_5 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2 та причепа марки ПГМФ; модель 8304-02; рік випуску: 2016; номер кузова: НОМЕР_3 ; колір: синій; державний номерний знак: НОМЕР_4 , не зазначено опису предмета обтяження, а тому у відповідності до ст. 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень таке обтяження є недійсним.

Водночас, звертає увагу, що згідно витягу з Державного реєстру обтяження рухомого майна від 10.01.2023 року, запис про реєстрацію обтяження за № 16576829 - втратив чинність.

Відповідь на відзиви.

Згідно з поданою позивачем відповіддю на відзиви відповідача 2 та третьої особи, позивачем відхиляються аргументи, зазначені у відзивах на позов.

Пояснює, що як договір позики від 27.10.2017, так і додаткові угоди до нього зареєстровані в Національному Банку України на підтвердження чого суду надано копії листів ПАТ «Комінвестбанк» з додатками - виписками щодо реєстрації договору позики та змін до нього в НБУ.

В частині доводів відповідача 2 та третьої особи щодо недійсності договору застави від 13.11.2017 позивач зазначає, що 04.02.2019 було введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону про заставу, а саме виключено з неї слова "транспортні засоби, шо підлягають державній реєстрації" та слова "транспортних засобів" (ч. 2 п. 1 вказаного Закону).

Таким чином, з 04.02.2019 транспортні засоби були виключені із переліку майна, застава якого може бути здійснена лише на підставі нотаріально посвідченого договору застави. Отже, зазначені зміни дозволяють укладати договори застави транспортних засобів v простій письмовій формі і не ставлять вимоги до їх обов`язкового нотаріального посвідчення.

Звертає увагу, що відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» положення вказаного Закону застосовуються до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, тобто мають ретроспективну дію (зворотну дію в часі).

За позицією позивача, зворотна дія часі вказаного Закону полягає в тому, що його положення застосовуються до фактів та відносин, що мали місце до набуття ним чинності та заднім числом змінюють юридичні наслідки дій, які були вчинені, або відносини, які існували перед прийняттям закону, в тому числі й наслідки недотримання сторонами договору застави вимог щодо нотаріального посвідчення договору застави.

В частині аргументів відповідача 2 та третьої особи щодо неналежної ідентифікації предмету зареєстрованого обтяження за договором застави позивач зазначає, що як станом на час укладення договору застави, так і на 2022 рік за відповідачем 1 було зареєстровано в МВС України лише один автомобіль марки TOYOTA та один причіп марки ПГМФ, у зв`язку з чим за принципом оцінки доказів на предмет їх вірогідності слід дійти висновку, що передані в заставу за договором застави означені транспортні засоби є тими ж самими, на які третьою особою накладено арешт в межах виконавчого провадження та зняття арешту з яких є предметом судового розгляду в даній справі.

Просить суд звернути увагу, що підставою припинення обтяження відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є заява обтяжувача або рішення суду, відтак, припинення реєстрації обтяження за строком самої реєстрації не свідчить про припинення обтяження як такого та не впливає на чинність договору застави.

Резюмуючи викладене, позивач стверджує про чинність та дійсність як договору позики, який зареєстрований у встановленому порядку, так і договору застави, який створює чинну заставу, до якої входять спірні в даній справі автомобіль та причіп, обтяження яких зареєстровано в установленому порядку, не припинене, що свідчить про наявність в позивача переважного права на звернення стягнення на заставлене майно, на яке не може бути звернуто стягнення приватним виконавцем в межах виконавчого провадження, а відтак, наявність арешту безумовно впливає на права заставодержателя та, відповідно, задоволення позову про зняття арешту призведе до відновлення права Компанії ARTONIA LIMITED.

Заперечення.

Відповідачем 2 не подано суду заперечень в розумінні ст. 167 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

27 жовтня 2017 року між Компанією Артонія Лімітед (надалі - Позивач/Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» (надалі - Відповідач 1/Позичальник) укладено Договір позики (надалі - Договір позики) за умовами п.п. 1.1., 1.2. якого Позикодавець зобов`язується надавати у позику Позичальнику за умовами виконання умов, зазначених в Розділі 5 Договору та прийняттям позитивного рішення щодо звернення про надання траншу від Позичальника, частинами (траншами) грошові кошти в доларах США (надалі - Позика) у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується повернути Позику Позикодавцеві на умовах Договору та сплачувати Позикодавцеві проценти на отримані суми Позики. Загальна максимальна сума Позики, яка може бути надана Позичальнику за цим Договором становить 4 000 000,00 доларів США (Загальна сума позики).

За умовами п. 7.1. Договору позики, Позика підлягає поверненню до 31.01.2018 року (Дата Завершення).

07 листопада 2017 року Договір позики зареєстровано в Національному Банку України, що підтверджується листами ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» від 03.11.2017 №02-2/24-382 відповідно до якого означеним Банком надано згоду на обслуговування Договору позики, від 07.11.2017 за №02-2/24-1044 про реєстрацію Банком Договору позики, випискою з відомостями про реєстрацію НБУ кредитного договору/договору позики в іноземній валюті станом на 07.11.2017.

В подальшому Позикодавцем та Позичальником укладено ряд Додаткових угод до Договору позики (Додаткові угоди №1 від 22.01.2018, №2 від 30.04.2018, №3 від 25.03.2019, №4 від 26.04.2019, №5 від 29.11.2019, №6 від 17.12.2019, №7 від 18.12.2019), якими сторонами змінено, зокрема, Загальну суму позики, збільшивши її до розміру 5 500 000,00 доларів США (додаткова угода №6 від 17.12.2019) та Дату завершення, продовживши востаннє (Додаткова угода №5 від 29.11.2019) строк дії Договору позики до 30.11.2020 року включно.

Означені додаткові угоди до Договору позики зареєстровані в Національному Банку України, що підтверджується долученими позивачем до відповіді на відзиви виписками з відомостями про реєстрацію НБУ кредитного договору/договору позики в іноземній валюті станом на 13.02.2018, 10.07.2018, 18.04.2019, 06.06.2019, 10.12.2019, 20.12.2019).

На виконання Договору позики Позикодавцем надано Позичальнику грошові кошти в загальній сумі 5 000 000,00 доларів США, що підтверджується долученими позивачем до заяви про усунення недоліків позовної заяви розрахунком, банківськими виписками по рахунках Позивача та Відповідача 1 за період з 15.11.2017 по 15.12.2020.

Між тим, надані позивачем банківські виписки по рахунках Позивача та Відповідача 1 свідчать, що за період з 15.11.2017 по 15.12.2020 Відповідачем 1 здійснено часткове погашення отриманої Позики та сплати процентів за користування нею, яка позивачем спрямована в розмірі 1 704 400,00 доларів США на Позику та 653 637,44 доларів США на проценти.

Відповідно до п. 5.1.2. п. 5.1. Договору позики будь-які виплати (транші) Позики, можуть надаватися за умови виконання попередніх умов, зокрема, укладення договорів забезпечення.

13 листопада 2017 року між Компанією Артонія Лімітед, як Заставодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія», як Заставодавцем в простій письмовій формі укладено Договір застави рухомого майна (надалі - Договір застави), за умовами п. 2.1. якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Заставодавцем його боргових зобов`язань, перерахованих у п. 3.2. Договору застави, Заставодавець надає у заставу предмет застави: Активи, перелік, балансова та заставна вартість, інвентарні номери яких визначені в Додатку №1 до Договору застави, який є його невід`ємною частиною.

Боргові зобов`язання за змістом п. 3.2. Договору застави включають всі зобов`язання Заставодавця, встановлені в Договорі позики (із змінами та доповненнями до нього). Зокрема, застава за цим Договором забезпечує виконання Боргових зобов`язань Позичальника за Договором позики від 27.10.2017 (п. 3.2. Договору застави, з врахуванням п. 1.2. даного Договору).

Відповідно до Додатку №1 до Договору застави сторонами визначено перелік рухомого майна (предмет застави) в кількості 135 одиниць, де за номерами 94 та 95 зазначено автомобіль TOYOTA, інвентарний номер 00136, залишковою (заставною) вартістю 564 418,82 грн (без ПДВ) та причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний номер 00211 залишковою (заставною) вартістю 12 925,00 грн (без ПДВ).

Застава рухомого майна за Договором застави від 17.11.2017 зареєстрована приватним нотаріусом Ришкович О.В. 17.11.2017 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчить витяг про реєстрацію від 17.11.2017 за №54053218.

Відповідно до змісту означеного витягу в графі «Об`єкт обтяження» зазначено, зокрема, автомобіль TOYOTA, інвентарний номер 00136, причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний номер 00211.

Згідно з п. 3.2.1. Договору застави строк повернення Позики становить 31.01.2018, чи інший строк, визначений в Договорі позики. Загальна сума позики складає 4 000 000,00 доларів США.

Відповідно до додаткових угод №1 від 29.03.2018, №2 від 06.09.2018, №3 від 27.06.2019, №4 від 20.01.2020 до Договору застави сторонами викладався п. 3.2.1. Договору застави в новій редакції, змінюючи при цьому строк повернення позики, востаннє до 30.11.2020 та загальну суму позики - до 5 500 000,00 доларів США (додаткова угода №4 від 20.01.2020 до Договору застави).

Пунктом 7.1.2. п. 7.1. Договору застави визначено право Заставодержателя звернути стягнення на Предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета Застави, зокрема, у випадку невиконання чи неналежного виконання Боргових зобов`язань Заставодавцем.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги порушення Відповідачем 1 як, Позичальником та Заставодавцем, своїх зобов`язань за Договором позики в частині своєчасного повернення отриманої позики, сплати відсотків за користування позикою, Позивачем 04.12.2021 надано Відповідачу 1 повідомлення від 03.12.2021 про порушення умов Договору позики, за яким зазначено, що загальний розмір невиконаної Позичальником забезпеченої вимоги складає 3 925 011,69 доларів США, у зв`язку з чим Позикодавець вимагає протягом 30 календарних днів передати йому предмет застави за Договором застави у зв`язку з наміром відповідно до п. 4.4. Договору застави звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку шляхом продажу предмета застави, уклавши відповідний Договір купівлі-продажу з іншою (третьою) особою-покупцем в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за Договором позики.

Встановлено також, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.12.2021 у справі №914/392/21 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрансльвів», відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія», відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Теміртранс-Захід», відповідача 4: ОСОБА_1 , стягнуто солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» 3 025 443,80 грн заборгованості за Договором овердрафту №А02019-03331 від 13.08.2019 року.

На примусове виконання означеного рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» 24.01.2022 Господарським судом Закарпатської області видано наказ, з заявою про примусове виконання якого стягувач (Відповідач 2 в даній справі) звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (третьої особи в даній справі).

В межах виконавчого провадження ВП №68594363 з примусового виконання рішення Господарського суду Закарпатської області в справі №914/392/21 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. 09 лютого 2022 року прийнято постанову про арешт майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» та відповідне обтяження 09.02.2022 зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчить долучений позивачем до позовної заяви Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №29680696 від 12.11.2022.

З урахуванням вказаного, позивач зазначає про наявність в нього переважного права на звернення стягнення на заставлене майно, на яке не може бути звернуто стягнення приватним виконавцем в межах виконавчого провадження, у зв`язку з чим Компанією ARTONIA LIMITED подано даний позов до суду, предметом якого визначено зняття арешту з належних Відповідачу 1 автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2 та причепа марки ПГМФ; модель 8304-02; рік випуску: 2016; номер кузова: НОМЕР_3 ; колір: синій; державний номерний знак: НОМЕР_4 , який накладений постановою приватного виконавця від 09.02.2022 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №68594363.

В той же час, судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 23.11.2022 знято арешт з належного Відповідачу 1 автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; рік випуску: 2010; тип: легковий; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: чорний; державний номерний знак: НОМЕР_2 та вказаний транспортний засіб згідно з актом від 23.11.2022 про проведені електронні торги реалізовано ДП «СЕТАМ» на електронних торгах 21.11.2022 за ціною 879 966,00 грн, переможцем яких визнано Залялутдінова Т.А.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16(пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Як встановлено судом вище, позовні вимоги обгрунтовуються Позивачем порушенням його, як Заставодержателя, права першочергового (пріоритетного) звернення стягнення на предмет застави за Договором застави, зокрема, на автомобіль марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; ДНЗ НОМЕР_2 та причеп марки ПГМФ; модель 8304-02; ДНЗ НОМЕР_4 , обтяження якого зареєстроване в ДРОРМ-і, неприпинене.

Як зазначає Позивач, накладений постановою приватного виконавця від 09.02.2022 у виконавчому провадженні №68594363 арешт на майно Відповідача 1, в тому числі й на зазначені автомобіль та причеп позбавляє Компанію Артонія Лімітед права (можливості) в позасудовому порядку звернути стягнення на означене заставне майно шляхом продажу предмета застави, уклавши відповідний Договір купівлі-продажу з іншою (третьою) особою-покупцем в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за Договором позики, про що Позивач повідомляв Відповідача 1 у Повідомленні від 03.12.2021.

Заставою відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» (тут і надалі - в редакції на час укладення Договору застави) є спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Предметом застави можуть бути майно та майнові права (ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про заставу»).

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).

Частиною першою статті 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Порядок та умови укладення та виконання договору застави врегульований нормами ЦК України та Закону України «Про заставу».

Частиною першою статті 577 ЦК України (тут і надалі - в редакції, чинній на час укладення Договору застави) передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (частина третя статті 640 ЦК України).

Форма договору застави визначена в ст. 13 Закону України «Про заставу», за якою Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів.

Транспортним засобом відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306 (надалі - ПДР) є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

З урахуванням викладеного, Договір застави рухомого майна від 13.11.2017, за нормами чинного на час його укладення законодавства, підлягав нотаріальному посвідченню, зокрема, у зв`язку з включенням в предмет застави спірного майна - автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; ДНЗ НОМЕР_2 та причепу марки ПГМФ; модель 8304-02; ДНЗ НОМЕР_4 , які відповідно до п. 1.10. ПДР є транспортними засобами та підлягають обов`язковій державній реєстрації за правилами ст. 34 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про заставу» недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Частиною 1 статті 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Беручи до уваги викладене, з огляду на те, що долучений позивачем до позовної заяви Договір застави рухомого майна від 13.11.2017 укладений між Компанією Артонія Лімітед та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, а відтак, його умови в частині включення до предмету застави автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; ДНЗ НОМЕР_2 та причепу марки ПГМФ; модель 8304-02; ДНЗ НОМЕР_4 відповідно до змісту ст.ст. 216, 236 ЦК України, ст. 14 Закону України «Про заставу» є нікчемними з моменту укладення Договору застави та не створюють жодних юридичних наслідків для сторін такого Договору, у тому числі й щодо виникнення в Компанії Артонія Лімітед будь-яких прав Заставодержателя щодо означених транспортних засобів.

Не заслуговують в даному контексті на увагу посилання позивача на внесення змін в Закону України «Про заставу» відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», Прикінцевими та перехідними положеннями якого визначено, що його норми застосовуються до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, що на переконання позивача свідчить про зворотну дію в часі вказаного Закону, позаяк відповідно до ст. 216 ЦК України за недійсним (нікчемним) правочином жодні юридичні наслідки не виникають з моменту його укладення та, відповідно, не можуть існувати чи вважатися такими, що виникнули правовідносини за правочином, недійсність якого прямо встановлена законом.

В даному контексті суд вважає за необхідне зазначити також, що подальша реєстрація обтяження за Договором застави не впливає та не може впливати на чинність (дійсність) самого права застави, яке в обтяжувача в силу закону не може виникнути на підставі нікчемного правочину.

Як вже зазначалось вище, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог. На суд, в свою чергу, покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Означена правова позиція є сталою в правозастосуванні судами України та зазначена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

При цьому, враховуючи встановлену судом відсутність порушень накладеним приватним виконавцем арештом прав та інтересів позивача, в якого за нікчемним правочином не виникло право застави спірного майна, що є самостійною підставою для відмови в позові, надання судом оцінки законності накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; ДНЗ НОМЕР_2 та причеп марки ПГМФ; модель 8304-02; ДНЗ НОМЕР_4 не є необхідним.

Не підлягають врахуванню в даному контексті й аргументи відповідача 2 щодо необхідності закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про зняття арешту з автомобіля марки TOYOTA; модель: LAND CRUISER; ДНЗ НОМЕР_2 з підстав самостійного зняття такого арешту приватним виконавцем, реалізації означеного транспортного засобу в межах виконавчого провадження та, відповідно, відсутність предмета спору між сторонами в цій частині.

Так, відсутність предмета спору на час його вирішення судом передбачає очевидну наявність такого предмету на час звернення позивача до суду з відповідною позовною вимогою.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

В той же час, з урахуванням встановлених судом в даній справі обставин щодо відсутності в позивача права Заставодержателя та, відповідно, відсутність порушеного права, у зв`язку з накладенням постановою приватного виконавця від 09.02.2022 арешту на належні Відповідачу 1 автомобіль та причеп, слід дійти висновку про безпідставність заявленого позову та наведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, ане закриття провадження у справі, у зв`язку з чим клопотання відповідача 2 судом в цій частині до задоволення не підлягає.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих учасниками доказів, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, недоведеність порушеного права позивача, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача в справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 126, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 03 квітня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.