ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2023 р. Cправа № 902/1217/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01003)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" (вул. Келецька, буд. 64/67-А, офіс 1, Вінниця, 21000)

про стягнення 899 389,61 грн, розірвання договору та повернення об`єкта лізингу

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Кикіш Софія-Марія Русланівна згідно ордеру (поза межами приміщення суду);

відповідача не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 259/11/ю від 21.11.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" про:

стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021 в сумі 899 389,61 грн;

розірвання Договору фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Щербини";

зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Щербини" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" Сівалку точного висіву Great Plains YP 1625, нова, 2020 року виготовлення, серійний № GP-С1765Q.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Щербини" зобов`язань за Договором фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021 в частині своєчасної та повної сплати лізингових платежів.

Суд, ухвалою від 01.12.2022 за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/1217/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.12.2022.

За результатами судового засідання 27.12.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 27.12.2022 про відкладення підготовчого засідання на 26.01.2023.

У визначену судом дату (26.01.2023) судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, а також загрозою ракетних ударів по всій території України, про що складений акт № 2/2023 від 26.01.2023, який долучено до матеріалів справи.

Суд, ухвалою від 26.01.2023 продовжив строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, підготовче засідання призначив на 28.02.2023.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 23.03.2023, про що 28.02.2023 постановлено відповідну ухвалу.

На визначену дату та час у судове засідання з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, який підтримав раніше висловлену позицію у позовній заяві.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. При цьому суд зауважує, що про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, ухвалою суду від 28.02.2022 яка направлена на адреси електронної пошти відповідача та його представника.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.03.2023 суд повідомив про завершення розгляду справи по суті та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, повідомивши представника позивача про орієнтовний час виходу з нарадчої кімнати.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 23.03.2023 представник позивача не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (Лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Щербини" (Лізингоодержувач, відповідач) укладено Договір фінансового лізингу № 12219-SME-FL (Договір), відповідно до п. 3 якого сторони підписанням даного Договору погоджують, що невід`ємну частину цього Договору становлять Загальні умови до договору фінансового лізингу в редакції від 17.08.2021, що знаходяться в загальному доступі на вебсайті Лізингодавця за адресою: https://otpleasing.com.ua/agro-auto-fabrica/ та https://otpleasing.com.ua/passenger-car/.

Отже, Договір фінансового лізингу складається із Загальних умов до договору фінансового лізингу (Загальні Умови), які є невід`ємною та публічною частиною письмового договору фінансового лізингу, в розумінні статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу (Індивідуальна Частина), яка укладається в письмовій формі, та підписується уповноваженими представниками Сторін.

Згідно пункту 4.1. Загальних Умов та Індивідуальної Частини позивач зобов`язався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно - Сівалку точного висіву Great Plains YP 1625 (Об`єкт Лізингу), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт Лізингу та сплачувати лізингові платежі, та інші платежі згідно з умовами Договору.

Пунктом 6 Індивідуальної Частини Договору визначено строк лізингу - 59 місяців.

За умовами п. 10.1. та п. 10.2. Індивідуальної Частини загальна вартість Об`єкта Лізингу, що передається за Договором, на момент укладення Договору становить 5 147 100.00 грн, в т.ч. ПДВ. Графік оплати Лізингових Платежів щодо Об`єкта Лізингу визначається в Графіку згідно Розділу 3 індивідуальної частини Договору.

Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю Лізингові Платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до Загальних Умов та Графіку, наведеному у Розділі 3 індивідуальної частини Договору. Всі такі платежі виконуються в розмірі та у Дату Платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у Загальних Умовах, Графіку, рахунках виставлених Лізингодавцем та інших Документах Лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень Документів Лізингу. Сплачений Лізингоодержувачем Перший Лізинговий Платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню, якщо інше не передбачено цим Договором або не буде погоджено Сторонами (п. 11.1. та п. 11.2. Індивідуальної Частини).

Підпунктом 9.1.1 п. 9.1. Загальних Умов Договору визначено, що істотним порушенням умов Договору Лізингоодержувачем (надалі - "Подія Невиконання Зобов`язання"), є зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив або неповністю сплатив Лізинговий Платіж або будь-який інший платіж за Договором в Дату Платежу.

У разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченої підпунктом 9.1.1 статті 9 Загальних Умов, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Договору, передбачене підпунктом 9.2.4 Загальних Умов, лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 (шістдесяти) днів (п. 14.1. Індивідуальної Частини ).

Підпунктом 9.2.4 п. 9.2. Загальних Умов Договору визначено, що в будь-який час після настання Події Невиконання Зобов`язань, Лізингодавець за своїм рішенням, та без жодної шкоди для будь-яких інших прав Лізингодавця за Договором, може: розірвати або відмовитись від Договору в односторонньому порядку з настанням наслідків передбачених пунктом 9.3. Загальних Умов, шляхом направлення Повідомлення про Відмову. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від Договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем надсилання Лізингодавцем відповідного Повідомлення про Відмову на поштову адресу вказану Лізингоодержувачем в Індивідуальній частині Договору або в повідомленні про зміну адреси, та/або адресу електронної пошти Лізингоодержувача, зазначену в Індивідуальній частині Договору.

Розірвання Лізингодавцем Договору після настання Події Невиконання Зобов`язань тягне наступні правові наслідки: Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок передати Лізингодавцю Об`єкт Лізингу в місці та в строк визначений у Повідомленні про Відмову в порядку передбаченому пунктом 9.7 Загальних Умов; Лізингоодержувач зобов`язаний впродовж 10 (десяти) Робочих Днів після дня одержання Повідомлення про Відмову в повному обсязі сплатити всю заборгованість за Договором, строк виконання якої настав в тому числі, несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди, а також сплатити всі несплачені платежі за Договором, строк сплати яких настав до або в день розірвання Лізингодавцем Договору в розмірі вказаному у Повідомленні про Відмову. Сторони прийшли до згоди про те, що з моменту направлення Лізингодавцем Повідомлення про Відмову, строк погашення усієї чергової поточної заборгованості за Договором вважається таким, що настав (п. 9.3. Загальних Умов Договору).

17.12.2021 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу № 12219-SME-FL від 15.12.2021, відповідно до якої сторони домовились внести зміни в пункт 10 Індивідуальної Частини Договору та викласти їх в наступній редакції "10.1. Загальна вартість Об`єкта Лізингу, що передається за Договором, на момент укладення Договору становить 5 175 600,00 грн, в т.ч. ПДВ. 10.2. Графік оплати Лізингових Платежів щодо Об`єкту Лізингу визначається в Графіку сплати лізингових платежів зазначеного в Розділі 3 Індивідуальної частини Договору".

На виконання умов Договору позивач придбав на підставі Договору купівлі-продажу та передав відповідачу в платне володіння та користування Об`єкт лізингу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 17.12.2021.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов`язання, щодо сплати лізингових платежів за Договором фінансового лізингу не виконує та не сплачує лізингові платежі, в результаті чого за період з 26.02.2022 по 10.11.2022 утворилася заборгованість в сумі 899 389,61 грн.

Несплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Щербини" лізингових платежів за Договором слугувала підставою для звернення позивача із відповідними позовними вимогами до суду про стягнення з відповідача 899 389,61 грн заборгованості за лізингові платежі, розірвання Договору фінансового лізингу та повернення об`єкту фінансового лізингу.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, який є належною підставою для виникнення у його контрагентів кореспондуючих прав і обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 292 Господарського кодексу України (ГК України) лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначає Закон України від 04.02.2021 № 1201-IX "Про фінансовий лізинг" (Закон України "Про фінансовий лізинг").

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та цього Закону.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч. 1). До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором (ч. 2). З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу (ч. 3).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір фінансового лізингу може бути достроково розірваний з інших підстав, встановлених законом або таким договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Наведені приписи ГК України кореспондується з нормами статей 525, 526 ЦК України.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується, що в порушення умов Договору відповідач не здійснив повної та своєчасної сплати лізингових платежів, відповідно до Загальних умов та Графіку, наведеному у розділі 3 Індивідуальної частини Договору (п. 8.1 Загальних умов, п. 11.1, 11.2 Індивідуальної частини), за період з 26.02.2022 по 10.11.2022.

На підтвердження заявленої суми заборгованості зі сплати лізингових платежів за період з 26.02.2022 по 10.11.2022 у розмірі 899 389,61 грн до позову надано довідку № 031-01-3/386 від 17.11.2022 Відділення "Святошинське" АТ "ОТП Банк" у м. Києві.

Враховуючи викладене, оскільки сума заборгованості відповідача з оплати лізингових платежів за Договором у розмірі 899 389,61 грн підтверджена належними доказами та останнім не спростована, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" про стягнення 899 389,61 грн заборгованості по сплаті лізингових платежів, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст. 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку ч.1 ст. 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених зазначеною нормою.

У відповідності до частини 6 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір фінансового лізингу може бути достроково розірваний з підстав встановлених законом або таким договором.

Згідно з умовами пункту 9.1. Загальних умов Договору сторони узгодили, що, кожна з визначених цим пунктом подій (Подія Невиконання Зобов`язання) вважається істотним порушенням умов Договору.

Зокрема, підпунктом 9.1.1 пункту 9.1 Загальних умов Подією Невиконання Зобов`язання, яка вважається істотним порушенням умов Договору, сторони визначили не сплату або неповну сплату лізингоодержувачем лізингового платежу або будь-якого іншого платежу за Договором в дату платежу.

У разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченої підпунктом 9.1.1 статті 9 Загальних Умов, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Договору, передбачене підпунктом 9.2.4 Загальних Умов, лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 (шістдесяти) днів (п. 14.1. Індивідуальної Частини).

Факт несплати відповідачем лізингових платежів за спірний період, що становить понад 60 днів, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність у спірному випадку обставин, визначених умовами Договору як істотне порушення його умов, а відтак, наявність підстав для розірвання Договору за рішенням суду на вимогу позивача в порядку ч. 2 ст. 651 ЦК України, у зв`язку з істотним порушення Договору відповідачем. Тому вимога позивача про розірвання договору фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021 підлягає задоволенню повністю.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про повернення йому Об`єкту лізингу посилаючись на те, що у разі розірвання Договору фінансового лізингу зобов`язання Сторін припиняються, та як наслідок у відповідача відсутні правові підстави для подальшого користування Об`єктом лізингу, в зв`язку з чим відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства Об`єкт лізингу підлягає поверненню позивачу, як власнику Об`єкту лізингу.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

З огляду на те, що відповідач, в порушення умов Договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, що порушило інтереси позивача, який укладаючи Договір з відповідачем розраховував на його виконання та отримання прибутку, вимога позивача про розірвання договору фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021 задоволена судом, суд вважає вимогу позивача про повернення Об`єкту лізингу правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем, що має наслідком розірвання Договору та повернення Об`єкту лізингу, слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Звертаючись з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в загальному розмірі 66 433,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням №40022920 від 21.11.2022, а саме за вимогу немайнового характеру (розірвання договору) в розмірі 2481 грн, за вимогу про повернення об`єкта фінансового лізингу залишковою вартістю 3 364 140 грн та за стягнення 899 389,61 грн заборгованості (в розмірі 63 952,94 грн).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 66 433,94 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" (вул. Келецька, буд. 64/47-А, офіс 1, м. Вінниця, 21000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01033, ) 899 389 грн. 61 коп. - заборгованості за лізинговими платежами та 66 433 грн. 94 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Розірвати договір фінансового лізингу №12219-SME-FL від 15.12.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Щербини" ().

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Щербини" (вул. Келецька, буд. 64/47-А, офіс 1, м. Вінниця, 21000, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01033, ) Сівалку точного висіву Great Plains YP 1625, 2020 року виготовлення, серійний №GP-C1765Q.

Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; представника позивача - ; відповідача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 30 березня 2023 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01003)

3 - відповідачу (вул. Келецька, буд. 64/67-А, офіс 1, Вінниця, 21000)