ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/4392/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 (повний текст рішення складено 26.09.2022)

у справі № 910/4392/22 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 11 379,67 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В червні 2022 року Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми неустойки в розмірі 11 379, 67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем терміну доставки вантажу за накладною № 0401880 від 21.09.2021 з посиланням на ст. 253-255 Цивільного кодексу України, ст. 316 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 5, 6, 14-24, 37-39, 45-48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/4392/22 позов задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» 113, 80 грн штрафу та 2 481 грн 00 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що фактично вантаж із простроченням доставки на 8 діб, а відтак, наявні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки у заявленому до стягнення розмірі. При цьому суд з врахуванням положень ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, а також того, що відповідач є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке в умовах воєнного стану працює в посиленому режимі, визнав обґрунтованим зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки на 99%.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/4392/22 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального (ст. 551 ЦК України, ст. 331 ГК України) та процесуального прав (ст.ст. 13, 14, 73, 74), ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що зменшення розміру неустойки на 99 % нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Позиції інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2022 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» у справі № 910/4392/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4392/22. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/4392/22 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

02.01.2023 матеріали справи № 910/4392/22 надійшли на запит до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/125/23 від 11.01.2023 призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/4392/22.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 у зв`язку із перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено склад колегії суддів: Ходаківська І.П. - головуючий, судді: Демидова А.М., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 за клопотанням Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 та відкрито апеляційне провадження у справі №910/4392/22; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про надання послуг від 12.02.2018 №08906/ЦТЛ-2018/18/158, укладеного між Підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» остання взяла на себе зобов`язання здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажні вагони для перевезення та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а позивач - проводити розрахунки за ці послуги.

На підставі залізничної накладної №0401880 від 21.09.2021 зі станції відправлення Буганяй Литовської залізниці відправником - АТ «Орлен Летува» відправлено вантаж у вагонах №51260610-ЛТГ та №50612944-ЛТГ до станції призначення Бориспіль Південно-Західної залізниці, вантажоодержувач - ПІІ «Амік Україна», провізна плата - 63 220, 40 грн.

Загальна відстань по території Литви 343 км, по території Білорусі 319 км, по території України 578 км.

01.10.2021 вантаж у зазначених вище вагонах прибув на станцію призначення Бориспіль Південно-Західної залізниці.

Фактичний строк доставки вантажу становив 10 діб, загальна відстань - 1240 км.

Згідно з графою 32 «Подовження строку доставки» накладної вантаж був затриманий на 1 добу на ст. Сарни Львівської залізниці, у зв`язку з чим строк доставки вантажу збільшено на 1 добу.

Звертаючись з позовом у даній справі, Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» послалось на те, що беручи до уваги §3 статті 24 УМВС (подовження строку доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу) та +1 добу згідно з актом загальної форми (відповідно до напису у графі 32 накладної) - загальний строк доставки вантажу за накладною 0401880 не повинен був перевищувати 9 діб у відповідності до УМВС, тобто вантаж прибув до станції призначення із затримкою на 1 добу.

18.11.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №0401880, отримання якої підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №231.

Проте, вказана претензія відповідачем була залишена без відповіді та задоволення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

За ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 4 Статуту залізниць перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу та вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні сполучення.

У відповідності до пунктів 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

За приписами ст. 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, є частиною національного цивільного законодавства України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів та згідно якої здійснюється перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному між станціями у внутрішньому залізничному сполученні країн, залізниці яких приймають участь в даній Угоді, за накладними, передбаченими даною Угодою.

Згідно з параграфом 1 ст. 3 Угода про міжнародні вантажні сполучення встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо - поромному сполученні (Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Відповідно до параграфу 1 ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Умовами статті 24 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

За положеннями ст. 23 Статуту залізниць України дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що вантаж на підставі залізничної накладної №0401880 зі станції відправлення Буганяй Литовської залізниці до станції, загальна відстань між якими 1240 км (по території Литви 343 км, по території Білорусі 319 км, по території України 578 км) повинен бути доставлений протягом 9 діб у відповідності до Угоди про міжнародні вантажні сполучення.

Разом з тим, як обґрунтовано встановлено судом, вантаж прибув до станції призначення із затримкою на 1 добу.

За положеннями параграфу 3 ст.37 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення перевізник несе відповідальність за перевищення терміну доставки.

Згідно зі параграфом 1 ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до ст. 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

В параграфі 2 статті 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу в сумі 11 379, 67 грн відповідає наведеним вище нормам та є правомірним з врахуванням того, що розмір провізної плати становив - 63 220, 40 грн.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 №914/1888/19, від 26.01.2021 №916/880/20, від 23.01.2021 №921/580/19, від 26.01.2021 №916/880/20.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом у цьому зв`язку обґрунтовано взято до уваги той факт, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації Укрзалізниця зазнає значних збитків, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі залізничної накладної № 0401880, а відтак, правомірним є висновок суду про зменшення розміру неустойки на 99 %.

З підстав зазначених вище посилання скаржника на те, що зменшення неустойки призведе до порушення балансу інтересів сторін є необґрунтованим.

Так само безпідставним, є наголошення скаржником на тому, що спірне перевезення сталось до введення воєнного стану в Україні, оскільки в даному випадку йдеться про зменшення неустойки, а не про звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/4392/22 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/4392/22.

Матеріали справи № 910/4392/22 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков