ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Справа № 902/594/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Олексюк Г.Є.

суддя Петухов М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 20.12.22р. у справі № 902/594/20 (суддя Міліціанов Р.В., повний текст рішення складено 23.12.2022)

за позовом Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької районної ради Вінницької області та Комунального підприємства "Вінницька центральна районна клінічна лікарня" Вінницької районної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про стягнення 220904,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.12.2022 у задоволенні позову Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької районної ради до ТОВ "Жил Сіті Буд" про стягнення 220904,47 грн безпідставно перерахованих коштів за невиконані роботи згідно Договору № 345 від 10.09.2019 року, укладеного між ТОВ "Жил Сіті Буд" та Комунальним підприємством "Вінницька центральна районна клінічна лікарня" Вінницької районної ради - відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.12.2022 у справі №902/594/20 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 3 313,57 грн та за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.2020 року у справі №902/594/20 в сумі 2 102,00 грн залишено за Вінницькою обласною прокуратурою. Стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" 13 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 року у справі №902/594/20 в сумі 6 628,00 грн та 7 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу залишено за відповідачем.

В обґрунтування додаткового рішення судом першої інстанції зазначено, зокрема, що два судові засідання 11.10.2022 року та 08.11.2022 року не відбулися, у зв`язку з чим відповідачем необґрунтовано заявлено 4 000,00 грн. Крім того, у задоволенні клопотань представника відповідача (клопотання про повернення справи на стадію підготовчого засідання, клопотання про зупинення провадження по справі) судом відмовлено, про що винесено відповідні ухвали суду на стадії розгляду справи по суті. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про стягнення 3 000,00 грн. також є необґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь ТОВ "Жил Сіті Буд" 20 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та 6 628,00 грн судових витрат зі сплати судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 року у справі №902/594/20.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, зокрема, що суд у своєму додатковому рішенні зазначає, що два судові засідання 11.10.2022 року та 08.11.2022 року не відбулися, у зв`язку з чим відповідачем необґрунтовано заявлено 4 000,00 грн. Разом з тим, зазначене твердження не відповідає дійсності, так як у зазначені дати представник прибув на судове засідання, разом з тим, вони не відбулися у зв`язку із аварійним відключенням світла, а інший раз у зв`язку із повітряної тривогою.

Також у своєму додатковому рішенні суд зазначає, у задоволенні клопотань представника відповідача (клопотання про повернення справи на стадію підготовчого засідання, клопотання про зупинення провадження по справі) судом відмовлено, про що поставлені відповідні ухвали суду на стадії розгляду справи по суті. Тому, суд вважає необґрунтованими вимоги про стягнення 3 000,00 грн. Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що представник вступив у справу у вересні 2022року, яка розглядалась судом протягом тривалого часу з 2020 року, мала багато томів і потрібен був значний час для ознайомлення з матеріалами справи, вивчення судової практики, формування тактики та стратегії захисту.

Прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому прокурор просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з прокуратури судових витрат, та покласти вказані витрати на відповідача.

В обґрунтування відзиву прокуратурою зазначено, що даний спір виник внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, кримінальне провадження за якими внесено до ЄРДР за № 0000014 від 11.01.2020 та перебуває на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області (справа №127/12133/20). Такий спір відповідає критерію, передбаченому ч. 9 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від вирішення спору.

Враховуючи приписи абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 20.12.22р. у справі №902/594/20 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 08.09.2020 року між Адвокатом Цепляєвим Сергієм Вікторовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" (клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 08/09-22.

Відповідно п. 1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво його інтересів та надання правової допомоги з усіма необхідними повноваженнями з питань ведення від імені клієнта будь-яких справ в усіх без винятку органах державної влади га управління, органах пенсійного фонду, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, зокрема, в прокуратурі, державній виконавчій службі, органах поліції, житлово-експлуатаційних конторах, службі у справах дітей, та в судах усіх інстанцій, адміністративних та інших установах, підприємствах, товариствах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування з усіма правами, які надані законом представнику, позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, надавати письмові запити, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, пред`явлення (подачі) та підпису претензій, позовів, заяв, відзивів, клопотань, апеляційних та касаційних скарг, пред`явлення виконавчого листа до стягнення, з правом знайомитися з матеріалами справ, робити з них виписки (витяги), копії рішень (в т.ч. судових), брати участь в їх дослідженні та в судових засіданнях, представляти докази, заявляти клопотання, оскаржувати рішення, ухвали, постанови, вироки суду, подавати заяви про перевірку рішень, ухвал, постанов та вироків суду, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими законом.

Згідно п. 4 договору розмір гонорару та порядок проведення розрахунків клієнта з адвокатом визначається або додатковою угодою до цього договору про оплату послуг адвоката, або по факту надання послуг актом виконаних робіт, або детальним розрахунком суми гонорару (за вибором сторін).

Також, 08.09.2022 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги № 08/09-22 від 08.09.2022 року, відповідно до п.1 якої на виконання правових послуг, що є предметом договору № 08/09-22 від 08.09.2022 року, за взаємною згодою між клієнтом та адвокатом, розмір гонорару становить 10 000,00 грн; оплата за договором здійснюється в день укладення додаткової угоди; але в будь-якому випадку не пізніше 29.09.2022 року; окремо клієнт оплачує гонорар адвокату за представництво в суді (кожне судове засідання) 2000,00 грн.

Згідно п. 4 додаткової угоди клієнт відшкодовує адвокату його фактичні витрати, пов`язані із відрядженням до місця розгляду справи у суд та у зворотному напрямку, в тому числі виграти на пальне, в день його відрядження до суду, чи виконання підготовчих дій, пов`язаних із збором доказів по справі.

Окрім того, відповідачем подано до суду першої інстанції розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надання професійної правничої допомоги від 15.12.2022 року на суму 20 000,00 грн та платіжні доручення № 223 від 05.10.2022 року та №200 від 29.09.2022 на загальну суму 20 000,00 грн.

Враховуючи наведене, колегією суддів встановлено, що факт надання відповідачу професійної правничої допомоги під час розгляду даної справи в суді першої інстанції підтверджується наданими у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України, доказами: договором №08/09-22 від 08.09.2022 року про надання професійної правничої допомоги; додатковою угодою від 08.09.2022 року до договору № 08/09-22 від 08.09.2022 року; розрахунком суми гонорару за надання професійної правничої допомоги від 15.12.2022 року на суму 20 000,00 грн; платіжними дорученнями №223 від 05.10.2022 року та №200 від 29.09.2022 на загальну суму 20 000,00 грн (а.с. 137-141, т. 6).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було зменшено заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн до 13000 грн, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З аналізу частини п`ятої статті 126 ГПК України вбачається, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання про зменшення суми судових витрат, було подано прокуратурою до суду першої інстанції 20.12.2022 року (а.с.145-150, т.6).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Доводи апелянта про те, що представник відповідача прибув в суд на судові засідання, які не відбулися з підстав відключення світла та повітряної тривоги, а відтак суд першої інстанції безпідставно визнав необґрунтованими витрати на правову допомогу за участь представника у вказаних судових засіданнях в сумі 4 000,00 грн., колегія судів оцінює критично, оскільки зменшуючи заявлені відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції першочергово взяв до уваги критерій розумності та співмірності таких витрат відповідно до ціни позову, складності справи та кількість фактично витраченого адвокатом часу.

Також, вірними є висновки суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн заявлені відповідачем необґрунтовано, оскільки у задоволенні клопотань за складання яких заявлено відшкодування (клопотання про повернення справи на стадію підготовчого засідання, клопотання про зупинення провадження по справі) судом першої інстанції було відмовлено, про що винесено відповідні ухвали суду на стадії розгляду справи по суті. Відтак, вказані витрати не мають характеру необхідних та не підлягають відшкодуванню за рахунок прокуратури.

Враховуючи наведене, а також наявне в матеріалах справи клопотання прокуратури про зменшення суми судових витрат (а.с.145-150, т.6), складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір заявлених ТОВ «ЖИЛ СІТІ БУД» витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 20000,00 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою у суді, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеному вище розмірі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом було обґрунтовано зменшено заявлену відповідачем суму витрат на правову допомогу з заявлених 20000 грн до 13000 грн.

Оцінюючи поданий прокурор відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить суд змінити додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з прокуратури судових витрат, та покласти вказані витрати на відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог приписів ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Окрім того, оцінюю доводи прокурора наведенні у відзиві на апеляційну скаргу про те, що даний спір виник внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, кримінальне провадження за якими внесено до ЄРДР за № 0000014 від 11.01.2020 та перебуває на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області (справа №127/12133/20), а тому такий спір відповідає критерію, передбаченому ч. 9 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.75 ГПК України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість відповідні докази про те, що спір у даній справі виник з вини відповідача, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат зі сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.11.2022 року у справі № 902/594/20 відмовлено у задоволенні позову повністю, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 313,57 грн (т. 1 а.с. 29) судом першої інстанції правомірно покладені на Вінницьку обласну прокуратуру.

Окрім того, прокурором понесено судові витрати за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.10.2020 року у справі № 902/594/20 в сумі 2 102,00 грн. Вказані судові витрати правомірно залишено судом першої інстанції за Вінницькою обласною прокуратурою, враховуючи відмову у задоволенні позову.

Відповідачем також понесені судові витрати за подачу касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 року у справі №902/594/20 в сумі 6 628,00 грн. Вказані судові витрати правомірно залишено судом першої інстанції за відповідачем, оскільки постановою КГС ВС від 06 травня 2021 року у справі №902/594/20 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" залишено без задоволення.

Таким чином, оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу та клопотання прокурору про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, керуючись статтями 126, 129 ГПК України, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат із первинно заявлених відповідачем до стягнення з прокуратури 20000 грн до суми 13000,00 грн.

Відтак, під час перегляду оскаржуваного додаткового рішення судом апеляційної інстанції, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 20.12.22р. у справі №902/594/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жил Сіті Буд" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.