ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2023 Справа №905/929/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція-Центр» (ідентифікаційний код 36263797) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даниил-Логістік» (ідентифікаційний код 37426126) про стягнення 91922грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

25.11.2022 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція-Центр» (далі - ТОВ «Дистрибуція-Центр») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даниил-Логістік» (далі - ТОВ «Даниил-Логістік») про стягнення 91922грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020 в частині сплати за поставлений товар, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 91922грн.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою від 05.12.2022 Господарський суд Донецької області позовну заяву ТОВ«Дистрибуція-Центр» залишив без руху, ухвалив усунути протягом десяти днів з дня отримання ухвали недоліки позовної заяви шляхом надання до суду засвідченої копії договору поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020, протоколу розбіжностей, додаткової угоди до договору; доказів на підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів з накладенням електронного підпису на всі відомі адреси електронної пошти відповідача; письмове застереження щодо місцезнаходження оригіналів документів, копії яких позивач надав до суду. Запропоновано позивачу подати до суду письмові пояснення щодо віднесення до договору №1 від 06.01.2020 поставленого за видатковими накладними №646,№660,№661 від 23.03.2020 товару; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №7202/10 від 07.12.2018.

Ухвалою від 15.12.2022 Господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі №905/929/22.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Адреса реєстрації відповідача: 87512, Донецька обл., м.Маріуполь, Жовтневий район, Запорізьке шосе, буд. 23.

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 жовтня 2022 року, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року N 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.04.2022 року за N 453/37789 із змінами, до таких громад віднесена Маріупольська міська територіальна громада.

Факт тимчасової окупації м.Маріуполь визнається судом загальновідомим, тому згідно приписів ст. 75 ГПК України не потребує доведення.

Згідно даних офіційного сайту ДП «Укрпошта» поштові відділення, які знаходяться на території м.Маріуполь тимчасово не обслуговуються, як наслідок, направлення поштової кореспонденції є неможливим.

З огляду на наведене, до відома відповідача на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» (розділ «Повідомлення для учасників судового процесу») 19.12.2022 розміщено оголошення про факт відкриття провадження у справі.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» з 18.04.2022 запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у віддаленому режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

З огляду на розпорядження №16-р від 10.11.2022 «Про відновлення відправки вихідної кореспонденції», яким, враховуючи недостатність знаків поштової оплати, необхідних для безперебійної відправки вихідної кореспонденції, рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» виключно за нагальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу, суд здійснює повідомлення учасників справи про рух справи шляхом надання телефонограм, направлення рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті, відомих з відкритих джерел та за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Ухвалу від 15.12.2022 направлено на адреси електронної пошти учасників справи, інформація щодо яких міститься в позовній заяві, а саме: позивачу на адресу , відповідачу на адреси , (повідомлені позивачем), (зазначена у тексті договору), (зазначена як офіційна адреса електронної пошти підприємства у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Згідно довідок, що містяться у програмі «Діловодство спеціалізованого суду», відправлення електронною поштою позивачем отримано 15.12.2022, відповідачу документ не доставлено з повідомленням про помилку доставки.

Крім того, суд зауважує, що з метою повідомлення відповідача про факт відкриття провадження у справі суд направляв останньому телефонограму за номерами телефону, які зазначені як такі, що належать відповідачу у позовній заяві, однак зв`язок не було встановлено.

З 20.06.2022 відновлено відкритий доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Господарського суду Донецької області, який був обмежений внаслідок введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Ухвалу суду від 15.12.2022 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є офіційними та відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому сторони мали можливість ознайомитися з нею у вказаному реєстрі.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України № №58/2023 від 06.02.2023, який затверджено Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

За об`єктивних обставин, які пов`язані з місцезнаходження суду у м.Харкові, яке постійно знаходиться під ворожими обстрілами, роботою суду дистанційно, відсутністю можливості направлення процесуальних документів поштою розгляд справи здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

ТОВ «Дистрибуція-Центр» зазначило, що позивач за договором продовольчих товарів №1 від 06.01.2020 здійснив ТОВ «Даниил-Логістік» поставку товару на загальну суму 3656281,61 грн, про що свідчать підписані представниками сторін видаткові накладні. Грошові зобов`язання з оплати товару, які виникли на підставі п. 3.2.договору, відповідач частково не виконав, заборгованість залишилась не сплаченою в сумі 91922,00грн. Позивач направив відповідачу вимоги про сплату заборгованості, які залишились без відповіді та виконання. Вказану заборгованість позивач просить стягнути у судовому порядку, а також відшкодувати за рахунок відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

На підтвердження позовних вимог позивач надав належним чином засвідчені копії: договору поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020, протоколу розбіжностей, додаткової угоди до договору, видаткових накладних №42 від 22.01.2020, №646,660,661 від 23.03.2020, №1312 від 20.05.2020, №2101 від 31.08.2020, №2921 від 27.11.2020, №322 від 22.02.2021, №1074 від 25.05.2021, №2189 від 30.09.2021, №2368 від 30.09.2021, № 2833 від 15.11.2021; товарно-транспортних накладних; виписок по рахунку; акту звірки; вимог №2 від 08.11.2022, №4 від 16.11.2022, доказів їх направлення; договору про надання правової допомоги №2 від 08.09.2022; виписки з реєстру адвокатів України; посвідчення адвокату України.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст. ст. 1,2, 12, 49, 54, 57,61 ГПК України, ст. ст. 530, 610-625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 193, 229, 230, 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

У письмовій заяві ТОВ «Дистрибуція-Центр» вказує, що накладні №646,№660, №661 від 23.03.2020 виписані по договору №116 від 01.12.2014, але відповідач при оплаті за даними накладними вказав договір поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020, вартість товарів за вказаними накладними відповідачем сплачена, заборгованість виникла за останньої видаткової накладної - № 2833 від 15.11.2021, що виписана за договором №1 та оплачена частково. На підтвердження вказаного позивач надав суду належним чином засвідчені копії договору поставки продовольчих товарів №116 від 01.12.2014, додаткової угоди, виписок по банківському рахунку.

24.03.2023 позивач звернувся до суду з клопотанням, до якого додані копії договору про надання правової допомоги від 08.09.2022, акту наданих послуг №01/12/22 від 01.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.12.2022 відповідачу встановлено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов та доказів, на яких ґрунтуються його заперечення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали; попереджено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ТОВ «Даниил-Логістік» відзив на позовну заяву під час розгляду справи не надало, заяв в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України про поновлення чи продовження процесуальних строків, зокрема, строку на подання відзиву на позовну заяву, від останнього не надходило.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

01.12.2014 між ТОВ «Дистрибуція-Центр» (Постачальник) та ТОВ «Даниил-Логістік» (Покупець) укладено договір поставки продовольчих товарів №116, за умовами п.1.1 якого Постачальник поставляє, а Покупець купує продовольчі товари, на умовах даного договору. Найменування, асортимент, номенклатура, кількість зазначається в Специфікації. Специфікація являється невід`ємною частиною даного договору.

У додатковій угоді від 01.02.2020 сторони домовилися, що договір поставки № 116 від 01.12.2014 діє до 31.03.2020.

06.01.2020 між ТОВ «Дистрибуція-Центр» (Постачальник) та ТОВ «Даниил-Логістік» (Покупець) укладено договір поставки продовольчих товарів №1 з аналогічним предметом, що визначений у п.1.1 останнього. Договір підписано з боку ТОВ «Дистрибуція-Центр» з протоколом розбіжностей, в протоколі сторони узгодили редакцію спірних пунктів договору.

За п. 11.1 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками підприємств.

У додатковій угоді від 30.12.2021 п.11.2. договору викладений у такій редакції - договір дійсний до 31.12.2024. В тому випадку, коли зобов`язання по договору будуть невиконані Сторонами чи однією із Сторін, то строк дії договору продовжується до повного виконання зобов`язань по даному договору.

Згідно п.1.2 договору №1 товар передається партіями на протязі строку дії договору. Загальний об`єм товару (з урахуванням кількості і асортименту товару) вказана в накладних на товар, які являються невід`ємною частиною даного договору. Загальна ціна договору дорівнює загальній ціні, всіх накладних на товар які підписуються сторонами до даного договору (п.3.4 договору).

У відповідності до п.5.1 договору Покупець направляє Постачальнику заявку із зазначенням номенклатури і кількості необхідного товару по факсимільному зв`язку, електронній пошті, поштою або кур`єрським зв`язком чи іншим прийнятним для Сторін способом. Заявка являється підставою для поставки товару Постачальником Покупцю. Зразок Заявки є невід`ємною частиною договору.

За п.5.2 договору за домовленістю Сторін товар доставляється Покупцю Постачальником своїми силами і за свій рахунок, (в цьому випадку затрати на доставку включаються у вартість товару), або Покупець своїми силами і засобами забирає товар зі складу Постачальника, або в іншому місці, за погодженням Сторін. В разі, якщо Покупець забирає товар своїми силами і засобами, він зобов`язаний повідомити Постачальнику факсимільним зв`язком дані водія та державний номер транспортного засобу, на який Постачальником буде відвантажуватись відповідна партія товару, в противному разі Постачальник має право не здійснювати відвантаження товару. Датою (моментом) отримання товару (партії товару) Покупцем вважається дата проставлення Покупцем відмітки в накладній на товар.

Сторони домовились, що до Договору застосовуються Правила ІНКОТЕРМС 2010, з урахуванням того, що поставка здійснюється на території України. Умови поставки товару вказуються в заявці.(п.5.3 договору).

Відвантаження товару здійснюється Постачальником на протязі 7 робочих днів з моменту підтвердження узгодженої Заявки Покупця, якщо Сторони не домовляться про інше, при умові відсутності у Покупця протермінованної заборгованості, та дотримання умови замовлення мінімальної партії товару.(п.5.4 договору).

У відповідності до п.4.1 останнього право власності на товар переходить до Покупця з моменту його отримання Покупцем. На кожну партію Товару надавати таку документацію: -Посвідчення якості; -Видаткова накладна; -Товарно-транспортна накладна;-Податкова накладна(зареєстрована у встановлений законом термін).(п.1.3 договору).

Як узгоджено сторонами у п.3.1 - 3.2 договору ціна товару встановлюється в національній валюті України з урахуванням податку на додану вартість та зазначається в накладній на кожну партію товару. Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі в гривнях до 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Покупцем товару (партії товару) від Постачальника.

За п.7.6 договору звірка розрахунків за товар проводиться з Покупцем щомісячно, до 10-го числа місяця, наступного за звітним місяцем. Акт звірки взаємних розрахунків направляється Постачальником на e-mail: після узгодження по e-mail протягом 5 (п`яти) робочих днів надіслати оригінал Акту звірки взаємних розрахунків на адресу Покупця: 87512, Донецька область, м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 23.

Позивач поставив відповідачу товар (продукти харчування) на загальну суму 3656281,61 грн, зокрема, на підставі видаткових накладних: №42 від 22.01.2020 на суму 278 820,00 грн, №646 від 23.03.2020 на суму 62 913,60 грн, №660 від 23.03.2020 на суму 982 440,00 грн ,№661 від 23.03.2020 на суму 407 340,00грн, №1312 від 20.05.2020 на суму 672 582,00 грн, №2101 від 31.08.2020 на суму 183 922,00 грн, №2921 від 27.11.2020 на суму 183 324,00грн, №322 від 22.02.2021 на суму 163 782,00 грн, №1074 від 25.05.2021 на суму 210 356,00 грн, №2189 від 30.09.2021 на суму 192 780,00грн, №2368 від 30.09.2021на суму 26100, 00грн, № 2833 від 15.11.2021 на суму 291 922, 01грн.

Накладні підписані представниками сторін, підписи скріплені відтисками печаток підприємств.

У тексті видаткових накладних, окрім накладних №646,660,661 від 23.03.2020, наявне посилання на договір поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020, як підставу здійснення поставки. Видаткові накладні №646, 660,661 від 23.03.2020 містять посилання на договір поставки продовольчих товарів №116 від 01.12.2014.

На підтвердження факту поставки на адресу Покупця товару суду також надані товаро-транспортні накладні, зміст яких щодо Вантажовідправника, Вантажоотримувача, місця навантаження та розвантаження, суми поставки відповідає даним видаткових накладних.

Матеріали справи містять виписки з банківського рахунку, що свідчать про оплату відповідачем вартості отриманого товару частково: 05.03.2020 в сумі 20000,00грн, 10.03.2020 в сумі 20000,00грн, 11.03.2020 в сумі 20000,00грн, 12.03.2020 в сумі 20000,00грн, 18.03.2020 в сумі 30000,00грн, 19.03.2020 в сумі 168820,00грн, 15.04.2020 в сумі 50000,00грн, 16.04.2020 в сумі 50000,00грн, 21.04.2020 в сумі 50000,00грн, 22.04.2020 в сумі 50000,00грн,23.04.2020 в сумі 100000,00грн, 24.04.2020 в сумі 50000,00грн,27.04.2020 в сумі 100000,00грн,28.04.2020 в сумі 50000,00грн,04.05.2020 в сумі 100000,00грн, 05.05.2020 в сумі 50000,00грн, 06.05.2020 в сумі 50000,00грн, 07.05.2020 в сумі 50000,00грн, 08.05.2020 в сумі 50000,00грн, 12.05.2020 в сумі 245353,60грн, 19.05.2020 в сумі 407340,00грн, 09.12.2020 в сумі 30000,00грн, 14.12.2020 в сумі 30000,00грн, 15.12.2020 в сумі 30000,00грн, 17.12.2020 в сумі 30000,00грн, 18.12.2020 в сумі 63922,00грн, 20.12.2020 в сумі 30000,00грн, 11.01.2021 в сумі 30000,00грн, 26.01.2021 в сумі 30000,00грн, 23.02.2021 в сумі 50000,00грн, 22.03.2021 в сумі 43324,00грн,13.04.2021 в сумі 30000,00грн, 14.04.2021 в сумі 30000,00грн, 20.04.2021 в сумі 30000,00грн, 12.05.2021 в сумі 30000,00грн, 13.05.2021 в сумі 43782,00грн, 19.05.2020 в сумі 407340,00грн, 19.07.2021 в сумі 30000,00грн, 20.07.2021 в сумі 30000,00грн, 21.07.2021 в сумі 30000,00грн, 10.08.2021 в сумі 50000,00грн, 07.09.2021 в сумі 70356,00грн, 16.11.2021 в сумі 50000,00грн, 23.12.2021 в сумі 50000,00грн, 05.01.2022 в сумі 118880,00грн, 10.01.2022 в сумі 50000,00грн, 11.01.2022 в сумі 50000,00грн, 12.01.2022 в сумі 50000,00грн, 13.01.2022 в сумі 50000,00грн.

Як вказує позивач, заборгованість за поставлений товар залишилась частково не сплаченою за видатковою накладною № 2833 від 15.11.2021 на суму 91922,00грн.

Сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2022, за яким відповідач підтвердив факт наявності заборгованості перед позивачем в сумі 91922,00грн.

ТОВ «Дистрибуція-Центр» звернулось ТОВ «Даниил-Логістік» з вимогою №2 від 08.11.2022 щодо сплати заборгованості в сумі 91922,00грн. Вдруге з аналогічною вимогою №4 позивач звернувся до відповідача 16.11.2022.

Вимоги направлені на відомі адреси електронної пошти відповідача за відсутності можливості їх відправлення поштою.

Відповідь на вимоги з боку відповідача відсутня, оплата заборгованості не здійснена.

Внаслідок наведеного позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з позовом про стягнення заборгованості в сумі 91922,00грн та відшкодування судових витрат.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на таке.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів №116 та №1, суд дійшов висновку, що правочини за своєю правовою природою є договорами поставки, які регулюють один предмет. Зі змісту правочинів вбачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма їх істотними умовами щодо предмету договору, об`ємів поставки товару, а також порядку визначення ціни та строками виконання зобов`язань.

Договори укладені у письмовій формі, підписані представниками сторін. При цьому договір №1 укладений з боку Постачальника з протоколом розбіжностей, в тексті якого наведена й узгоджена редакція договору. Договори скріплені відтисками печаток підприємств, не є розірваним, на час розгляду справи у судовому порядку недійсним не визнавались. Одночасно, виходячи з строку дії договорів вони діяли одночасно у період з 06.01.2020 по 31.03.2020, регулюючи одні правовідносини.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 ЦК України).

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

На підставі представлених первісних документів, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують встановлений факт здійснення господарських операції та договірних відносин - видаткових накладних, судом встановлено, що на виконання умов договорів поставки №116 та №1 ТОВ «Даниил-Логістік» отримало від ТОВ «Дистрибуція-Центр» товар на загальну суму 3656281,61 грн.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як свідчать виписки з банківського рахунку позивача, які містяться в матеріалах справи, відповідач частково сплатив вартість отриманого товару.

Предмет позовних вимог - стягнення заборгованості на суму 91922,00грн, яка виникла за видатковою накладною №2833 від 15.11.2021. При цьому, позивач вказує, що сума 200000,00грн за накладною за даними його бухгалтерського обліку є сплаченою.

Товар за вказаною накладною поставлявся за договором поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020, за п. 3.2 якого у відповідача виник обов`язок сплатити вартість отриманого товару в строк до 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Покупцем товару (партії товару) від Постачальника.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Таким чином, з огляду на дату отримання товару Покупцем від Постачальника, яка зазначена у видатковій накладній, судом встановлено, що за умовами договору відповідач оплату повинен був здійснити до 14.12.2021 включно.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання з оплати отриманого товару настав.

На виконання п.7.6 договору сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків, за яким станом на 31.01.2022 заборгованість складає 91922,00грн. Оскільки відповідач підписав вказаний акт без заперечень, підпис скріплено відтиском печатки підприємства, суд приходить до висновку, що останнім підтверджено факт наявності заборгованості та її розмір.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належних доказів оплати вартості поставленого товару в сумі 91922,00грн відповідач суду не надав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору поставки продовольчих товарів №1 від 06.01.2020 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 91922,00грн, докази оплати якої суду не надані.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення 91922,00грн.

Розподіл судових витрат

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства у відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Положення статті 123 ГПК України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду).

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Представником позивача у справі №905/929/22 є адвокат Демченко Володимир Михайлович, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №7202/10 від 07.12.2018, що видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області №64.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також справ і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші вид правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

08.09.2022 між адвокатом Демченко Володимиром Михайловичем(Адвокат) та ТОВ «Дистрибуція-Центр» (Клієнт) укладено договір №2 про надання правової допомоги, у відповідності з п. 1.1 якого Адвокат зобов`язується, за дорученням Клієнта, надати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Сторонами визначено, що цей договір у відповідності до п. 3.1 набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є дійсним до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.

Надання Адвокатом правової допомоги полягає в: юридичних консультаціях і порадах з корпоративного, банківського та фінансового права, трудового, податкового, митного та загального господарського права, законодавства про нерухомість, економічну конкуренцію, а також іншого законодавства України на вимогу Клієнта; представництві Клієнта в усіх органах судової системи України, в усіх органах, підрозділах державної виконавчої служби України, у правоохоронних органах та перед підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, у державних та недержавних закладах, органах нотаріату, в тому числі, але не виключно з усіма правами позивача, відповідача, третіх осіб, стягувача, боржника та/або інших учасників виконавчого провадження, провадження у справі про банкрутство тощо (п.1.3 договору).

Клієнт зокрема доручає Адвокату: подавати та підписувати від імені Клієнта документи, в тому числі, але не виключно заяви, скарги, клопотання, пояснення, інші процесуальні документи та документи, що стосуються судового провадження та виконавчого провадження; подавати, в тому числі до суду та органів виконавчої служби заяви, подання та інші необхідні документи, оскаржувати рішення/ухвали судів, рішення, дії, бездіяльність державного та/або приватного виконавця та документи виконавчого провадження, сплачувати від імені Клієнта необхідні збори та мита (у тому числі судовий збір, авансування витрат виконавця), знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях судів та здійсненні виконавчого провадження, заявляти відвід судді, подавати докази, приймати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, які виникають в ході судового процесу чи виконавчого провадження, заперечувати проти доводів і клопотань інших учасників, одержувати рішення, ухвали, постанови, виконавчі листи (накази) та інші документи; подавати виконавчі документи на виконання, вести справи в органах виконавчої служби з правами учасника виконавчого провадження, в тому числі знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи, оскаржувати дії (бездіяльність) державного та/або приватного виконавця з питань виконавчого провадження; отримувати необхідні довідки, документи, розписуватись в їх отриманні, вести від імені Клієнта справи у всіх судових органах, державних установах, а також вести кримінальні, цивільні, адміністративні та господарські справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу та третій особі та виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням цього Договору в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України; залучати до виконання умов цього Договору, завдань та доручень Клієнта помічників Адвоката, обсяг повноважень яких є тотожним обсягу повноважень Адвоката, визначений цим Договором та чинним законодавством; вчиняти інші дії, необхідні для надання Клієнту правової допомоги(п.1.4 договору).

Сторони погодили у п.4.1 договору, що сума даного договору у разі повної виплати боржником ТОВ «Даниил-Логістік» суми боргу становить 5000 грн. 00 коп. При цьому, Клієнт сплачує за підготовку, подачу та до моменту винесення будь-якого рішення суду першої інстанції вказану суму (п.4.3). Гонорар сплачується з моменту підписання акту виконаних робіт.(п.4.2)

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат, які за змістом позову, крім судового збору в сумі 2481,00грн складаються також з витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких становить 5000грн.

Частина друга та третя статті 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено в ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Тобто, критерії визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/ 21 від 16.11.2022, постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" ("Lavents v. Latvia") вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Це означає, що у разі настання визначених договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Одночасно, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Тобто, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дослідивши у спірних правовідносинах обставини щодо реального надання правничої допомоги Клієнту адвокатом Демченко В.М. та виходячи з критеріїв документальної обґрунтованості та розумної необхідності таких витрат суд встановив наступне.

Як виходить змісту договору гонорар Адвокату встановлено у фіксованій формі та він складає 5 000грн. Доказів оплати вказаної суми Клієнтом Адвокатом не містять.

Сторонами за договором про надання професійної правничої допомоги №2 від 08.09.2022 підписано акт наданих послуг № 01/12/22 від 01.12.2022року, за яким встановлено, що Адвокатом були надані такі послуги: надання Клієнтові консультацій та попереднє визначення суми судових витрат Клієнта; консультації щодо предмета спірних відносини, роз`яснення останньому які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані суду і яка можлива перспектива розгляду справи у суді, про розмір судового збору, про порядок його сплати, про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема про витрати на правничу допомогу; про можливі витрати сторін справи у разі залучення свідків, спеціалістів, експертів та проведення експертиз; про можливі витрати пов`язані з витребуванням доказів або забезпеченням доказів; про можливі інші витрати, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду; про орієнтовний розмір судових витрат та порядок їх сплати; про заходи процесуального примусу у разі зловживання сторонами процесуальними правами; про права та обов`язки учасників справи, зокрема клієнта, як позивача у справі та як відповідача - за зустрічним позовом; підготовка та складення документів для досудового вирішення спору, збирання доказів по справі, що стосуються предмета спору; систематизація доказів по справі, дослідження та вивчення їх на предмет належності, допустимості та достовірності; підготовка, складення та направлення вимог. Підготовка справи до її розгляду в суді: систематизація доказів по справі, дослідження та вивчення їх на предмет належності, допустимості та достовірності; вивчення питання щодо необхідності та доцільності проведення експертизи, виклику у судове засідання експертів, свідків, залучення спеціаліста; вивчення питання щодо необхідності та доцільності звернення до суду із клопотанням про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення; аналіз дій сторін у справі з метою виявлення, встановлення та попередження зловживань сторонами своїми процесуальними правами; детальне опрацювання судової практики щодо предмету спірних відносин; складення позовної заяви; попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи для зазначення їх розміру у позовній заяві; визначення та розрахунок судового збору у розмірі встановленому законом; оформлення позовної заяви та доданих до неї документів у відповідності до вимог ГПК України та подачі позовної заяви до суду.

Актом засвідчено, що Клієнт не має претензій до Адвоката стосовно наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що в якості представника підприємства позивача в підсистемі «Електронний суд» в межах даної справи діяв адвокат ДемченкоВ.М., який в процесі розгляду справи подавав заяви та клопотання у справі, зокрема, про усунення недоліків позовної заяви, про надання додаткових пояснень та доказів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що адвокат діючи на підставі договору про надання правової допомоги №2 від 08.09.2022 фактично послуги надав, вони є реальними, їх обсяг відповідає обставинам справи.

Заявлений розмір витрат на правничу допомогу складає 5, 43% від суми позову, що відповідає невисокому рівню складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, невеликому обсягу підготовлених та поданих до суду адвокатом матеріалів та заяв, тому суд дійшов висновку, про відповідність їх розмірі принципу розумності таких витрат у співвідношенні до обсягу наданих послуг.

Як наслідок, суд вважає за доцільне покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00грн.

Судовий збір, відповідно статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі стягненню з відповідача на користь позивача у порядку відшкодування судових витрат підлягає судовий збір в сумі 2481,00грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241,248,252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція-Центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даниил-Логістік» про стягнення 91922грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Даниил-Логістік» (87512, Донецька обл., місто Маріуполь, Жовтневий район, Запорізьке шосе, буд. 23, ідентифікаційний код 37426126) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція-Центр» (03142, м. Київ, пр. Академіка Палладіна, буд. 44, кор.8, ідентифікаційний код 36263797) заборгованість в сумі 91922,00грн, судовий збір в розмірі 2481,00грн, витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 27.03.2023.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова