ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. Справа№ 910/10036/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового зсідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022

у справі № 910/10036/22 (суддя: Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло»

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

про стягнення 413 652,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» 413 652,34 грн., з яких: 328 534,42 грн. основний борг, 33 171,61 грн. - пені, 5 435,22 грн. - 3 % річних, 46 511,09 грн. - інфляційні нарахування за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420033819 від 01.01.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №420033819 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії споживачу, до якого відповідач приєднався відповідно до заяви-приєднання, в частині оплати поставленої електричної енергії у встановлений договором строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» 328 534 грн. 42 коп. основного боргу за спожиту електричну енергію, 33 171 грн. 61 коп. - пені, 5 435 грн. 22 коп. - 3 % річних, 46 511 грн. 09 коп. - інфляційних нарахувань та 6 204 грн. 79 коп. судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що станом на день прийняття рішення відповідач вартість спожитої електроенергії не оплатив, а враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, вимога позивача про стягнення з відповідача 413 652,34 грн. підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ «Київщина - Житло» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ТОВ «Київщина - Житло» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було неправильно та неповно з`ясовані обставини справи без всебічного з`ясування всіх обставин справи та договорів, укладених сторонами, а також було порушено норми матерільного та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження підстав здійснення нарахування забргованості відповідачу за споживання електроенергії за адресою: Київська область, м. Українка, вул. Київська, 3. Зауважує, що внаслідок перевірки електролічильника по вул. Сосновій, 7 в м. Українка було встановлено вихід його із ладу і, як наслідок, необідність проведення перерахунку споживання. Наголошує, що матеріали справи не містять доказів надання/надсилання позивачем відповідачу рахунків на попередню оплату або ж фактично спожиту електричну енергію, так само як і доказів отримання таких рахунків відповідачем.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 апеляційна скарга у справі № 910/10036/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу надсилання копії апеляційної скарги позивачу у даній справі - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023, представником відповідача подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої приєднано доказ надсилання позивачу копії апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 призначено на 13.03.2023; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10036/22; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

15.02.2023 третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що факт споживання ТОВ «Київщина-Житло» електричної енергії, заявлений до стягнення ТОВ «Київська обласна ЕК» підтверджується в установленому Законом України «Про ринок електричної енергії» порядку довідкою Оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі», яка на виконання вимог суду попередньо надавалась позивачу для долучення до матеріалів справи.

20.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що узгодження споживання ТОВ «Київщина-Житло» електричної енергії за відповідними точками комерційного обліку та у відповідних обсягах підтверджується у встановленому чинним законодавством порядку.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді Зубець Л.П., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 справу № 910/10036/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.03.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої істанції скасувати, прийняти нове про відмову у задоволенні заявлених позових вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 13.03.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" є електропостачальником, що отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. №312 (надалі - ПРРЕЕ).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у зв`язку з споживанням електричної енергії між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» (надалі - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №420033819 від 01.01.2019 (надалі - договір), відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до Додатку №1 до договору зазначено інформацію про об`єкт споживача, що знаходиться за адресою:

1) Українка, вул. Леніна, 8/А 1 - 657473, 217634, 62Z320, 62Z756;

2) Українка, Соснова, будівельний майданчик - 62Z634, 62Z486, 62Z028. 285025;

3) Українка, Соснова, 5 (житловий будинок) - 62Z368, 62Z175, 965981, 62Z096;

4) Українка, Соснова, 7 (житловий будинок) - 62Z724, 202313, 62Z015, 62Z312.

Відповідно до п 2.1. Договору, - за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору, - Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Позивач зазначає, що у відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», було надано ТОВ «Київська обласна ЕК», шляхом електронного обміну даними інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем. На підставі отриманих даних від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивачем були сформовані Рахунки за електроенергію, копії яких надані позивачем до матеріалів справи.

На підтвердження заявленої до стягнення заборгованості позивачем надано довідку ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 15.09.2022 № 20-1-325, згідно якої вартість спожитої ТОВ «Київщна - Житло» електричної енергії становить 328 534,42 грн. (за спожиту активну енергію).

Отже, позивачем доведено належним чином виконання своїх зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №420033819 від 01.01.2019.

При цьому, доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за отриману електроенергію, позивачем нараховано 33 171,61 грн. - пені, 5 435,22 грн. - 3 % річних, 46 511,09 грн. - інфляційні нарахування.

Такі обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312 (надалі - ПРРЕЕ).

Пунктом 1.2.7. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 1.2.15. ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань. оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

В силу п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 1.2.15 ПРРЕЕ, враховуючи встановлені вище обставини підписання двосторонньої заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживання електричної енергії та часткової оплати послуг, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» (надалі - Відповідач, Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (надалі - Позивач або Електропостачальник) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420033819 від 01.01.2019 року (надалі - Договір).

Приєднавшись до Договору, Споживачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Договір про постачання електричної енергії споживачу розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «Київська обласна ЕК» за посиланням: http://koec.com.ua/page?root=18&id=20. Текст публічного Договору про постачання електричної енергії споживачу з додатками наданий позивачем до матеріалів справи.

Так, враховуючи зазначені вимоги, Договір укладений на умовах, які розроблені електропостачальником та опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Київська обласна ЕК», без викладення його в паперовій формі. Факт укладення Договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, підписанням заяви-приєднання, споживанням електричної енергії та частковою оплатою.

П.п. 3.1.7. п. 3.1. ПРРЕЕ передбачено, що Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

Судом встановлено, що Відповідачу, на підставі листа від 17.07.2019 № 057 щодо надання належним чином оформленого договору про постачання електричної енергії № 420033819 від 01.01.2019 було надано відповідний примірник, на умовах, розміщених на офіційному сайті електропостачальника. Заяв від відповідача щодо укладення договору на інших умовах до позивача не надходило.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності в матеріалах справи підтвердження підстав нарахування заборгованості відповідачу за споживання електроенергії за адресою: Київська область, м. Українка, вул. Київська, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Так, в обгрунтування своєї позиції відповідач посилається, зокрема на Договір № 02/08-21-Е від 02.08.2021, укладений між ТОВ «Київщина-Житло» та ОСББ «Райдужний-3». Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до умов даного договору ОСББ «Райдужний-3» зобов`язується здійснювати компенасіцю ТОВ «Київщина-Житло» втрат електричної енергії інженерними мережами, яка розраховується виходячи з фактичного споживання електричної енергії у відповідному місяці по багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, вул. Київська, буд. 3.

Таким чином, положення згаданого договору підтверджуються доводами позивача про те, що відповідно до інформації, наданої оператором системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», відповідач є споживачем електричної енергії за вказаною адресою.

Також, в матеріалах справи наявна копія зави-приєднання від 30.07.2021, яка є додатком до договору № 420033819, в якій ТОВ «Київщина-Житло» вказало наступні відомості щодо об`єкта: адреса обєкта - м. Українка, вул. Київська, 3; ЕІС-код точки комерційного обліку за об`єктом споживача - 275642.

Крім того, листом від 05.05.2021 № 16 ТОВ «Київщина-Житло» узгодило споживання електричної енергії для забезпечення потреб електричною енергію будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська, 3, листом від 16.02.16 № 15-645 ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» ТРИПІЛЬСКА ТЕС, зважаючи на що, було надано відповідачу дозвіл на одержання додаткової електричної потужності будинку по вул. Київській, 3, м. Українка.

Також, факт споживання ТОВ «Київщина-Житло» електричної енергії за адресою: Київська, 3, підтверджується актами № 000291 та № 00297 згідно яких було опломбовано у присутності відповідача його обладнання та встановлено пломби за вказаною адресою, а згідно актів обстеження (технічної перевірки) точки розрахункового обліку було проведено технічну перевірку об`єктів електроспоживання ТОВ «Київщина- Житло».

Посилання скаржника на заяву-приєднання ОСББ «Радужний-3» до Договору з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» щодо постачання електроенергії за адресою м. Українка, вул. Київська, 3, колегією суддів оцінюється критично, оскільки сам факт існування такої заяви не свідчить про зміну споживача. Також, надана відповідачем копія заяви-приєднання не містить підпису уповноваженої особи ОСББ «Райдужний-3», дати складання та доказів її направлення третій особі.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що Оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 2.3.11. ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14. ПРРЕЕ).

Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311 (далі - ККОЕЕ).

Відповідно до пп. 6.1. п. 6. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.

Згідно пп. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно - комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Київська обласна ЕК» не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії Споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Щодо доводів скаржника про ненаправлення відповідачем рахунків та актів приймання-передачі, а також щодо виходу із ладу електролічильника, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору) (п. 4.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до п.5.10 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п.4.3 ПРРЕЕ).

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п. 4.12 ПРРЕЕ).

Станом на момент існування спірних відносин ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на підставі постанови НКРЕКП від 08.11.2018 №1382 отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах території міста Києва.

З дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії оператор системи розподілу (ОСР) надає послуги комерційного обліку споживачам (абз. 3 п. 5 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312).

При цьому послуги комерційного обліку на ринку електричної енергії надаються постачальником послуг комерційного обліку (п. 65 ч. 1 ст. 1 Закону "Про ринок електричної енергії").

До повноважень постачальника послуг комерційного обліку належить зняття показів засобів вимірювальної техніки (пп. 3 п. 3 ст. 58 Закону "Про ринок електричної енергії", п. 2.3.14 ПРРЕЕ).

Таким чином, як вже зазначалось, дані, необхідні позивачу для виставлення рахунку споживачам електричної енергії, в тому числі відповідачу, на момент існування спірних правовідносин мали надаватись саме ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Відповідно до п. 2.3.14 ПРРЕЕ постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до п. 8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Порядок надання показів з лічильників відповідними споживачами передбачений п. 8.6 Кодексу комерційного обліку електричної енергії окремо для побутових, колективних, непобутових споживачів тощо.

При цьому, посилання скаржника на відомості акта № Ц22/036706 від 07.11.2022 в частині виходу з ладу лічильника, як на підставу для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, на переконання суду апеляційної інстанції є необгрунтованими, оскільки в зазначеному акті вказано про небхідність виконати саме «дорахунок», а не «перерахунок» обсягів електроенергії по середньодобовому споживанню з моменту подання заяви до моменту усунення.

Поряд з викладеним судова колегія зауважує, що згідно з пунктами 4.13, 4.14 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження порушення порядку збору/передачі даних (показів з лічильників), при цьому відповідач не надав доказів зворотнього.

У контексті наведеного колегія суддів наголошує, що в листопаді 2021 позивачем відповідачу було виставлено рахунок-фактуру № від 22.11.2021 за договором № 420033819 на суму 30985,08 грн, в якому було відображено споживання електричної енергії за точками комерційного обліку 62Z63X та 62Z642.

При цьому, платіжним дорученням № 654 від 26.11.2021 ТОВ «Київщина-Житло» було оплачено рахунок та зазначено в призначенні платежу: «за ел/енергію (в т.ч. розподіл ел/ен) за 11/2021 зг. рах № від 22.11.2021, договір № 420033819 від 01.01.2019.

Таким чином, обсяги споживання електричної енергії, зазначені у рахунках-фактурах, є обґрунтованими та такими, що підлягали сплаті відповідачем. Наявність підписаних актів приймання-передавання електричної енергії між сторонами не може ставитись у залежність від обґрунтованості визначених оператором обсягів споживання.

Так, місцевим господарським судом вірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», було надано ТОВ «Київська обласна ЕК», шляхом електронного обміну даними інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем.

На підставі отриманих даних від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивачем були сформовані Рахунки за електроенергію на загальну суму спожитої відповідачем активної енергії - 328 534,42 грн, копії яких додані позивачем до матеріалів справи.

Отже, у відповідача виник обов`язок зі сплати позивачу за поставлену електричну енергію на підставі договору № 420033819 від 01.01.2019 за період з листопад 2021 року по червень 2022 року 328 534,42 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання у сумі 328 534,42 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, строк оплати є таким, що настав, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення заборгованості у розмірі 328 534,42грн.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у сумі 33 171,61 грн., 5 435,22 грн. - 3 % річних, 46 511,09 грн. - інфляційні нарахування.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Застосування штрафних санкцій здійснюється за письмовим узгодженням сторін.

П. 5.8 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є Додатком №2 до цього Договору.

Отже, сторони погодили застосування виду відповідальності у вигляді сплати пені.

Відповідно до положень Комерційної пропозиції «Універсал», яка є Додатком № 3 до Договору пеня та/або штраф встановлений у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ). Споживач також зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про його арифметичну правильність, з огляду на що вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 33 171,61 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, місцевим господаським судом вірно встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 5 435,22 грн. та інфляційних втрат на суму 46 511,09 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому судовою колегією враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10.05.2011, пункт 58).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було неправильно та неповно з`ясовані обставини справи без всебічного з`ясування всіх обставин справи та договорів, укладених сторонами, а також було порушено норми матерільного та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2022 у справі № 910/10036/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Київщина - Житло».

4. Справу № 910/10036/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.04.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

О.М. Гаврилюк