ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа № 925/859/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Чирський Ю.В.

відповідача - Єсик В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.01.2023 (повне рішення складено 03.02.2023)

у справі №925/859/22 (суддя - Грачов В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат"

до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича

про стягнення збитків.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича про стягнення збитків, заподіяних майну позивача, у розмірі 639220,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поніс збитки в зазначеній сумі у вигляді ринкової вартості належного йому автомобіля. Настання збитків спричинене протиправною поведінкою відповідача, яка полягала у його бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки належного відповідачу нерухомого майна - приміщення ремонтної майстерні (гаража) та автомобіля Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат", який перебував у цьому приміщенні. Внаслідок такої бездіяльності відбулася пожежа, що знищила автомобіль.

Як на правову підставу своїх вимог, позивач посилався на норми ст. ст. 22, 319, 322, ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та положення Кодексу цивільного захисту України і Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України. Також при вирішенні спору Приватне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат" просило врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 24.06.2019 у справі №902/435/18 та 03.08.2020 у справі №925/1478/16.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.09.2022 відкрито провадження у справі №925/859/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.01.2023 (повне рішення складено 03.02.2023) у справі №925/859/22 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Доводи позивача вцілому зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 319 та 322 ЦК України та Кодексу цивільного захисту України. На переконання скаржника, відповідач не надав суду жодних доказів вжиття ним, як власником гаража, заходів по забезпеченню пожежної безпеки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" у справі №925/859/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №925/859/22, призначено її до розгляду на 21.03.2023, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 17.03.2023 від Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Також разом з відзивом відповідачем подано клопотання про участь представника відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 задоволено клопотання представника Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

У призначене судове засідання 21.03.2023 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи убачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 Приватному акціонерному товариству "Черкаський шовковий комбінат" на праві власності належить автомобіль марки Sсаnіа R-400 LА4Х2, 2009 року випуску, спеціальний вантажний сідловий тягач, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як стверджує позивач, 08.04.2022 працівниками Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" вказаний транспортний засіб було доставлено на територію автостоянки вантажних автомобілів у ремонтну майстерню за адресою: АДРЕСА_1, з метою проведення діагностики та ремонту. Працівник ремонтної майстерні ОСОБА_2 провів діагностику автомобіля, виявив несправність компресора та розпочав ремонт в згаданій ремонтній майстерні. З цього часу та до 12.04.2022 включно автомобіль знаходився в майстерні.

З матеріалів справи вбачається, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності Фізичній особі-підприємцю Тертичному Валерію Олександровичу.

Позивач стверджує, що перед в`їздом на територію автостоянки, де розміщена ремонтна майстерня, на паркані розміщено два інформаційні стенди з пропозиціями надання послуг вантажної техніки, доставки будматеріалів, стоянки вантажних авто і послуг автоелектрика з зазначенням номерів телефонів, за якими треба звертатися для замовлення вказаних послуг. Один із номерів телефону НОМЕР_3 використовується відповідачем, за яким представники позивача домовлялися з приводу проведення ремонту. З огляду на викладене, позивач вважає, що ремонтна майстерня (гараж), належна відповідачу, використовується для здійснення ним підприємницької діяльності, пов`язаної з технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів.

12.04.2022 у вказаному приміщенні виникла пожежа, за наслідками якої було повністю знищено автомобіль Sсаnіа, що належить позивачу.

Як убачається з акта про пожежу від 12.04.2022, комісією у складі уповноваженого працівника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Черкаській міській громаді Черкаського районного управління ГУ ДСНС України у Черкаській області, громадян Тертичного В.О. та ОСОБА_1 виявлено, що 12.04.2022 орієнтовно о 09 год. 21 хв. в гаражі за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є відповідач, виникла пожежа. Пожежу виявлено 12.04.2022 о 09 год. 36 хв., повідомлення про неї надійшло 12.04.2022 о 09 год. 37 хв., пожежу ліквідовано 12.04.2022 о 10 год. 12 хв. Пожежею знищено автомобілі Sсаnіа R-400, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та Rеnault Premium 420, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , частково елементи приміщення і майно, що знаходилося в ньому.

Відповідно до технічного висновку №05/В/19.04.2022, складеного Дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Черкаській області, за результатами огляду місця пожежі та з урахуванням обставин виникнення і розвитку пожежі встановлено, що:

- осередок пожежі знаходиться в підсобному приміщенні;

- пожежа, ймовірно, виникла в результаті короткого замкнення електромережі в підсобному приміщенні.

До висновку додано фототаблицю (додаток 1) і схему місця пожежі (додаток 2).

Також місцевим господарським судом встановлено, що наказом голови правління Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" №110 від 12.04.2022 створено комісію у складі трьох працівників комбінату для розслідування причин виникнення пожежі та пошкодження автотранспортного засобу комбінату - автомобіля марки Sсаnіа R-400 LА4Х2, рекомендовано залучити до розслідування обставин пожежі Фізичну особу-підприємця Тертичного Валерія Олександровича за його згодою. Комісії доручено встановити обставини та причини виникнення пожежі і пошкодження автомобіля, ступінь його пошкодження, за результатами розслідування скласти акт і надати його на затвердження голові правління.

22.04.2022 головою правління позивача затверджено акт, складений комісією за результатами службового розслідування обставин виникнення пожежі та знищення нею автомобіля. За висновками комісії пожежа сталася 12.04.2022 у приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що належить Фізичній особі-підприємцю Тертичному Валерію Олександровичу. Автомобіль повністю пошкоджено вогнем та не підлягає відновленню. Вартість пошкодженого автомобіля складає 810570,50 грн, що складає розмір реальних збитків, завданих комбінату. Винні дії працівників Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" у знищенні автомобіля відсутні. До акту додані пояснення працівників, фототаблиця місця події і документи, зібрані в ході розслідування та на яких ґрунтуються висновки комісії.

Також на замовленням позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт-Авто» проведено оцінку колісного транспортного засобу Sсаnіа R-400 LА4х2, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та складено звіт №19/05/01 від 19.05.2022, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля станом на 11.04.2022 складала 639220,00 грн.

Вважаючи, що саме відповідач, як власник приміщення, зобов`язаний відшкодувати збитки за знищений автомобіль, Приватне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат" звернулося до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича з претензією №170 від 26.05.2022 щодо сплати грошових коштів.

У відповідь на претензію відповідач у листі №4 від 02.06.2022 зазначив, що між ним та позивачем не було домовленостей про проведення діагностики та ремонту автомобіля Sсаnіа, а гаражне приміщення було здано в оренду ОСОБА_2 і саме він несе відповідальність за техніку безпеки та пожежну безпеку орендованого приміщення.

20.06.2022 позивач звернувся до ОСОБА_2 з листом №339 від 20.06.2022 та просив надати пояснення щодо обставин пожежі, повідомити про те, у яких правовідносинах перебували ОСОБА_2 та відповідач, а також, чи укладався між ними договір оренди приміщення гаражу.

ОСОБА_2 листом від 22.06.2022 повідомив, що йому невідомо про обставини пожежі, він не перебуває ні в правових ні в трудових відносинах з Фізичною особою-підприємцем Тертичним Валерієм Олександровичем та між ними не укладався договір оренди гаражу.

Відповідач не відшкодував у добровільному порядку позивачу вартість майна.

Наведені вище обставини у їх сукупності слугували підставами для звернення Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" з даним позовом до суду про стягнення з відповідача збитків, заподіяних майну позивача, у розмірі 639220,00 грн.

Так, позивач вказує на те, що з урахуванням положень ст. ст. 319 та 322 ЦК України відповідач, як власник ремонтної майстерні (гаража), де перебувало майно позивача, враховуючи приписи Кодексу цивільного захисту України, Цивільного кодексу України та Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України, несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки у належному йому нерухомому майні, яке використовувалося ним для здійснення підприємницької діяльності, а саме ремонту автотранспортних засобів, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України Фізична особа-підприємець Тертичний Валерій Олександрович зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування позивачу позадоговірної шкоди, оскільки така шкода завдана внаслідок порушення правил пожежної безпеки.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилався та просив врахувати при розгляді спору правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 24.06.2019 у справі №902/435/18 та 03.08.2020 у справі №925/1478/16.

Фізична особа-підприємець Тертичний Валерій Олександрович, заперечуючи проти позову, зазначив, що позивачем не доведено наявності в його діях всіх елементів складу цивільного правопорушення, відповідальністю за вчинення якого могло б бути відшкодування позивачу збитків на підставі ст. ст. 22 та 1166 ЦК України.

На переконання відповідача, договірні відносини між позивачем і відповідачем щодо забезпечення стоянки, обслуговування чи ремонту належного позивачу автомобіля відсутні. Гараж, у якому сталася пожежа, належить відповідачу, але по усному договору переданий у платне користування ОСОБА_2 , який і виконував ремонт автомобіля позивача та зобов`язаний був дотримуватися правил пожежної безпеки. Зазначена особа не є найманим працівником відповідача, він же, у свою чергу, залучив до користування приміщенням гаража ОСОБА_3 . При цьому, ремонт автомобіля проводився за домовленістю позивача з ОСОБА_2 і при передачі автомобіля на ремонт вказаній особі керівництво позивача допустило зі свого боку бездіяльність та не контролювало дії своїх працівників, які самовільно розмістили транспортний засіб на території відповідача, не маючи при цьому жодного договору на виконання робіт. Також, не було укладено договір і з відповідачем, як власником будівлі, де зберігався автомобіль.

На підтвердження своїх заперечень відповідач разом з відзивом на позов подав до суду заяви свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені ними у своїх заявах.

Зі змісту пояснень свідків вбачається, що виробнича територія за адресою: АДРЕСА_1, та гараж, розташований на ній, належать відповідачу. Проте, ремонтом транспортних засобів як видом підприємницької діяльності, він не займається. З пояснень свідка ОСОБА_5 слідує, що його автомобіль Rеnault Premium 420, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , також було пошкоджено пожежею разом із автомобілем позивача.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, зазначив, що позивач передав автомобіль ОСОБА_2 , який і проводив діагностику та ремонт цього автомобіля. При цьому, ОСОБА_2 не є працівником відповідача, а відповідач не є учасником господарських відносин, що склалися між позивачем та ОСОБА_2 За вказаних обставин, судом не встановлено вини саме відповідача у спричиненні шкоди позивачу та не встановлено прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича щодо незабезпечення пожежної безпеки у належній йому будівлі гаражу та шкідливими наслідками, що настали.

Окрім цього, судом також відхилено посилання позивача на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 24.06.2019 у справі №902/435/18 та 03.08.2020 у справі №925/1478/16, з огляду на відмінність правовідносин сторін зі справою №925/859/22.

З наведеними висновками Господарського суду Черкаської області щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст. 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Із наведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, обов`язок доведення факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди, а також прямого причинного зв`язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №915/1456/15).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я, тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, докази, відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України, повинні бути:

- належними, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

допустимими - підтверджують обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

- достовірними - створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи;

- вірогідними - наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;

Так, позивачем на підтвердження факту протиправної поведінки відповідача, а саме його бездіяльності щодо незабезпечення вимог протипожежної безпеки у належному йому приміщенні, що, на переконання позивача, має наслідком завдання йому збитків, надано акт про пожежу від 12.04.2022 та технічний висновок №05/В/19.04.2022, складений компетентною особою за результатами огляду місця пожежі.

З наведених доказів вбачається встановлення факту знищення належного позивачу транспортного засобу, знаходження осередку пожежі та лише імовірна її причина, а саме в результаті короткого замкнення електромережі в підсобному приміщенні.

Також у технічному висновку зазначено, що напередодні виникнення пожежі ОСОБА_2 в побутовому приміщенні ввімкнув обігрівач та залишив його без нагляду, а при виявленні пожежі згідно його пояснень першочергове горіння відбувалося у місці розташування електричного обігрівача.

Поряд з цим, жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження протиправної бездіяльності відповідача матеріали справи не містять.

На підтвердження розміру шкоди позивачем до матеріалів справи надано звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт-Авто» №19/05/01 від 19.05.2022 з експертної оцінки колісного транспортного засобу Sсаnіа R-400 LА4х2, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого ринкова вартість автомобіля станом на 11.04.2022 складала 639220,00 грн. Зазначена вартість транспортного засобу і визначена позивачем у якості розміру збитків.

Проте, апеляційний суд вказує на те, що як правомірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не доведено суду причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача та завданою шкодою.

Зі змісту наявних у матеріалах справи доказів та пояснень сторін не вбачається, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, у тому числі з приводу оренди приміщення та проведення ремонту автомобіля.

Натомість, ремонт автомобіля проводився ОСОБА_2 за усною домовленістю з Приватним акціонерним товариством "Черкаський шовковий комбінат". Поряд з цим, у ОСОБА_2 з відповідачем були правовідносини з фактичного користування гаражем, що належить відповідачу, в якому проводився ремонт автомобіля.

Вище судом зазначено, що відповідачем до матеріалів справи надано заяви свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені ними в своїх заявах.

ОСОБА_4 зазначив, що він використовує територію за адресою: АДРЕСА_1 , для стоянки свого вантажного автомобіля. Дана територія використовується Фізичною особою-підприємцем Тертичним Валерієм Олександровичем для стоянки вантажних автомобілів, ремонтними роботами транспортних засобів він не займається. Натомість, гаражем, який пошкоджено внаслідок пожежі, користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За кілька днів до пожежі у лівій частині гаража, якою користується ОСОБА_2 , було розміщено автомобіль Sсаnіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З пояснень свідка ОСОБА_5 слідує, що його автомобіль Rеnault Premium 420, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , за усною домовленістю з ОСОБА_2 було розміщено у гаражі за вищевказаною адресою для проведення діагностики позаду автомобіля Sсаnіа і також було пошкоджено пожежею. Жодних домовленостей з Фізичною особою-підприємцем Тертичним Валерієм Олександровичем він не мав, познайомився з ним після виникнення пожежі.

ОСОБА_6 , у свою чергу зазначив, що він працює водієм у Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича та свій службовий автомобіль розміщує на стоянці за адресою: АДРЕСА_1. Вказана територія використовується останнім для стоянки вантажних автомобілів, ремонтними роботами він не займається. Гаражем, який пошкоджено внаслідок пожежі, вже тривалий час користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За кілька днів до пожежі у лівій частині гаража, якою користується ОСОБА_2 , було розміщено автомобілі Sсаnіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та Rеnault, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . Фізична особа-підприємець Тертичний Валерій Олександрович не розміщував вказані автомобілі у гаражі та не має до них жодного відношення.

Насамкінець, ОСОБА_3 пояснив, що він не був присутній в гаражі в день виникнення пожежі, проте йому відомо, що автомобілі Sсаnіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та Rеnault, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , знаходилися в лівій частині гаража, якою користується ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 має ключі від вхідних дверей гаража, а Фізична особа-підприємець Тертичний Валерій Олександрович ключів не має. ОСОБА_3 також вказав, що він не розміщував на території гаража вищевказані автомобілі.

З огляду на викладене та враховуючи наявні у матеріалах справи докази, між діями чи бездіяльністю відповідача та завданою позивачу шкодою відсутній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки:

- пошкоджений транспортний засіб розміщено у приміщенні відповідача без його відома та згоди;

- автомобіль розміщено в гаражі за згодою та домовленістю з іншої особою - ОСОБА_2;

- розміщення автомобіля його власником відбулося на власний розсуд та ризик без належного оформлення договірних відносин із ОСОБА_2 щодо ремонту та діагностики транспортного засобу;

При цьому, відповідач належними і допустимими доказами, а саме заявами свідків, довів суду відсутність своєї вини у завданні шкоди майну позивача, оскільки, як зазначено вище, пошкоджений транспортний засіб було розміщено самовільно за згодою позивача та Задніпряного В.О. і позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження зворотнього, а саме того, що Фізична особа-підприємець Тертичний Валерій Олександрович знав про вказані обставини та міг їм завадити.

До того ж, згідно технічного висновку №05/В/19.04.2022, складеного за результатами огляду місця пожежі, пожежа, ймовірно, виникла в результаті короткого замкнення електромережі в підсобному приміщенні. Тобто, вказаним висновком не встановлено точну причину пожежі та вину відповідача у виникненні загоряння у приміщенні, належному йому на праві власності.

Отже, правомірними є висновки місцевого господарського суду з приводу того, що вина відповідача у спричиненні спірної шкоди позивачу відсутня, як відсутній і прямий причинно-наслідковий зв`язок між його бездіяльністю щодо незабезпечення пожежної безпеки у належній йому будівлі гаражу та шкідливими наслідками, що настали.

Щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин сторін висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.06.2019 у справі №902/435/18 та 03.08.2020 у справі №925/1478/16, колегія суддів зазначає наступне.

У справі №902/435/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "БМУ-3" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет" про стягнення 608752,69 грн шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка сталася 08.06.2018 на складі будівельних матеріалів "БМУ-3". Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 08.06.2018 на відкритій території, яка належить відповідачу, сталася пожежа, яка розповсюдилася на територію ТОВ "БМУ-3". Внаслідок пожежі було знищено склад будівельних матеріалів, що належить позивачеві на праві власності та майно, яке в ньому знаходилося.

Разом з цим, з огляду на предмет та підстави позову, наведені вище, спір у справі №902/435/18 не є релевантним до правовідносин сторін у справі №925/859/22, оскільки у справі №902/435/18 пожежа виникла на суміжній з позивачем території та охопила територію позивача, що очевидно відрізняється від обставин самовільного розміщення транспортного засобу у приміщенні Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича без його відома, який в подальшому знищено вогнем.

У справі №925/1478/16 Приватне підприємство "Росток" звернулося з позовом до ТОВ "Лідер Агро Транс" та ДП "Дослідне господарство ім. М.І. Кутузова Інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України" про солідарне стягнення шкоди (збитків), заподіяних майну позивача (комбайну марки CLAAS LEXION 480). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пожежа, внаслідок якої було пошкоджено майно позивача, виникла з вини відповідача-2, у якого вказане майно перебувало на тимчасовому зберіганні на підставі договору про виконання робіт, укладеного між відповідачами. А оскільки договірні правовідносини позивача та відповідача-1 виникли на основі договору оренди, за умовами якого вказане майно було передане відповідачу в оренду, то позивач вважає, що збитки, завдані відповідачами, мають бути відшкодовані шляхом солідарного стягнення з них завданої ними шкоди. При цьому, під час розгляду спору у вказаній справі проведено комплексну комісійну судову пожежно-технічну, електротехнічну та автотоварознавчу експертизу, за результатами якої встановлено осередок виникнення пожежі, причину виникнення пожежі та вину працівників і посадових осіб ДП "Дослідне господарство ім. М.І. Кутузова Інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України".

Отже, обставини справи №925/1478/16 також є відмінними від обставин у даній справі, зокрема, через наявність належним чином врегульованих договірних відносин між сторонами, та, очевидно, відрізняються підставами позову і наданими сторонами та зібраними судом доказами (наявність висновку судової експертизи).

Приймаючи до уваги викладене в сукупності та враховуючи, що належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та бездіяльністю відповідача позивач суду не надав, а відповідач, у свою чергу, спростував наявність своєї вини, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заявленого позову.

У поданій апеляційній скарзі позивач вказує на те, що місцевий господарський суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 319 та 322 ЦК України та Кодексу цивільного захисту України. Також, на переконання скаржника, відповідач не надав жодних доказів вжиття ним, як власником гаража, заходів по забезпеченню пожежної безпеки.

У ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, колегія суддів вказує на те, що наведені положення ЦК України, а також положення Кодексу цивільного захисту України підлягали б застосуванню до спірних правовідносин лише в тому випадку, коли між сторонами існували правовідносини щодо зберігання майна. Проте, як встановлено судом вище, транспортний засіб, належний позивачу, розміщено у приміщенні відповідача іншою особою без його відома та згоди.

Отже, як наслідок, вжиття відповідачем, як власником гаража, заходів по забезпеченню пожежної безпеки в даному випадку не має жодного правового значення, оскільки він не є особою, відповідальною за шкоду, завдану майну позивача.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 16.01.2023 у справі №925/859/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.01.2023 у справі №925/859/22 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 31.03.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов