ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Справа № 924/1351/20 (924/995/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) (суддя Танасюк О.Є.)

за позовом Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", м.Хмельницький

до ОСОБА_1 , м.Хмельницький

про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 на користь КП "Агрофірма "Проскурів" земельних ділянок з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, №040; :06:012:0038 - 1,757 га, №040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :06:012:0040 - 1,4468 га, №040; :06:012:0041 - 5,7359 га, №040

та об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,70 м.кв., який складається (опис): "нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ.- В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ.- Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м, нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - 1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

за участю представників:

від КП "Агрофірма "Проскурів"- Венгер Д.О. (поза межами приміщення суду);

Арбітражний керуючий - Рудий А.М. (поза межами приміщення суду);

від ОСОБА_2 - Ярош В.Ю. (поза межами приміщення суду);

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 на користь КП "Агрофірма "Проскурів" земельних ділянок з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, №040; :06:012:0038 - 1,757 га, №040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :6:012:0040 - 1,4468 га, №040; :06:012:0041 - 5,7359 га, №040 та об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,70 м.кв., який складається (опис): "нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ.- В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ.- Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м ,нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - 1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада (в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів")

У позовній заяві та в окремій заяві від 27.12.2022 за №924/1351/20-249 позивач просив вжити заходи забезпечення позову без повідомлення та виклику сторін шляхом накладення арешту на майно, що є предметом спору земельних ділянок та комплекс будівель і споруд.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) задоволено заяву Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів від 27.12.2022 за №924/1351/20-249 про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову у справі №924/1351/20 (924/995/22) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, №040; :06:012:0038 - 1,757 га, №040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :06:012:0040 - 1,4468 га, №040; :06:012:0041- 5,7359 га, № 040 та на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,7 м.кв., який складається (опис): нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ. - Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ.-1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали про забезпечення позову порушено вимоги частини 7 статті 140 ГПК України.

Також стверджує, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Потенційна можливість вчинення відповідачем певних дій, без надання відповідних доказів не може свідчити про наявність обставин, які можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав та інтересів позивача.

Зазначає, що у заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірності дій щодо подальшого відчуження або вчинення інших навмисних дій з метою ускладнення виконання рішення по цій справі у разі задоволення позову.

Відчуження земельних ділянок ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь ОСОБА_1 не свідчить про намір саме ОСОБА_1 ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або здійснення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів заявника.

Апелянт стверджує, що суд при задоволенні заяви про забезпечення позову порушив та безпідставно обмежив при цьому права та охоронювані інтереси ОСОБА_1 .

Також, зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що саме воно було власником об`єкту нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке на теперішній час знаходиться у власності ОСОБА_1 . З архівних документів наданих позивачем, а саме: актів державної приймальної комісії, акта прийняття в експлуатацію закінченого будівництва та книги «Карточка учета сооружений и передаточных устройств» не вбачається, що об`єкти тепличного господарства, перелік яких міститься у вказаних документах, знаходяться на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0721. Також, КП «Агрофірма «Проскурів» не надає жодних доказів, які б підтверджують порушення його права власності за вказаними об`єктами.

Більше того, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не був предметом розгляду у справі №924/1351/20(924/914/20), на яку посилається заявник.

Відповідач вважає, що суд, ухвалюючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на об`єкти нерухомості, незаконно втрутився у право власності ОСОБА_1 , яке передбачено Конвенцією, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, оскільки таке втручання є необгрунтоване та відбулося з порушенням норм чинного законодавства. Отже, суд дійшов помилкового висновку про те, що заявником наведено достатні підстави для застосування вказаних заходів забезпечення позову.

Також, апелянт зазначає, що докази на підтвердження витрат у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви КП «Агрофірма «Проскурів» про забезпечення позову; здійснити розподіл судових витрат.

Листом від 02.02.2023 матеріали оскарження ухвали у справі №924/1351/20 (924/995/22) витребувано з господарського суду Хмельницької області.

09.02.2023 матеріали оскарження ухвали у справі №924/1351/20 (924/995/22) надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22), відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 22.03.2023 об 11:00год. Запропоновано учасникам провадження у строк до 03.03.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

06.03.2023 до суду від арбітражного керуючого Рудого А.М. надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (електронний лист від 03.03.2023).

У відзиві арбітражний керуючий зазначає, що враховуючи попередню (фактично злочинну) поведінку щодо земельних ділянок, а також в межах інших судових спорів та кримінальних проваджень членів сім`ї ОСОБА_3 , де: ОСОБА_4 (чоловік, батько); ОСОБА_1 (дружина, мати) та ОСОБА_5 (син), з урахуванням протиправного укладення нотаріально посвідчених 14.12.2021 трьох договорів про право користування цими ж земельними ділянками (договори емфітевзису), арбітражним керуючим за вих.№924/1351/20-109 від 20.12.2021 було надіслано рекомендованого поштового листа в адреси приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П., який посвідчував вказані договори та фізичної особи ОСОБА_1 , як набувача права користування земельними ділянками, з попередженням про неприпустимість вчинення подальших будь-яких дій щодо вказаних земельних ділянок щодо яких ще не вступило у законну силу означене вище рішення суду першої інстанції.

Вказані незаконні реєстраційні дії та в подальшому інші реєстраційні незаконні дії щодо однієї земельної ділянки під кадастровим номером №:06:012:0721 яка є предметом спору у цій справі, вдалося вчинити внаслідок необгрунтованого судового рішення від 23.07.2020 у іншій справі №924/869/20 цього ж суду, яким було відмовлено КП «Агрофірма «Проскурів» у забезпеченні позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на три земельні ділянки (в т.ч. і на спірну у цій справі), яка була залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 без змін.

Окрім вказаного, після подання позивачем позову 27.12.2022 до суду та постановлення 19.12.2022 двох ухвал (залишення позовної заяви без руху та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на усі витребовувані земельні ділянки, будівлі і споруди), відповідачем відчужено усі об`єкти нерухомого майна (п`ять земельних ділянок, комплекс будівель і споруд тепличного господарства) згідно 4-ох нотаріально посвідчених договорів №№705, 706, 707, 708 від 31.12.2022 та 2-ох №2 від 02.01.2023 приватним нотаріусом Очеретною О.М. де продавцем стала - відповідач ОСОБА_1 , а покупцями відповідно фізичні особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Твердження апелянта про те, що не зазначено ціни позову не відповідає дійсності, оскільки в заяві про забезпечення зазначається договірна ціна продажу земельних ділянок до їх розділення (згідно п.5 обох договорів, земельна ділянка :06:012:0031 продана за договірною ціною 107870 грн, а ділянка :06:012:0032 за 367224 грн, при цьому, згідно п.7 обох договорів, оціночна вартість першої земельної ділянки складає суму 92456,67 грн, а іншої 323110 грн). Дана ціна і стало основою розрахунку судового збору при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної 22.03.2023 представник КП "Агрофірма "Проскурів" заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу залишити без змін.

Арбітражний керуючий Рудий А.М. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу залишити без змін.

Представник ОСОБА_2 - Ярош В.Ю. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу залишити без змін.

Інші учасники не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у справі повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у cправі №908/964/21 (908/2696/21).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19, від 10.09.2020 у справі №922/3502/19, від 12.08.2021р. у справі №908/309/21).

Частиною 4 статті 137 ГПК Українивстановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, №904/1417/19 від 26.09.2019, від 20.07.2021 у справі №910/21682/15 (910/16691/20)).

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (правова позиція Верховного Суду в ухвалі від 20.08.2018 у справі №917/1390/17).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2020 у справі №922/2277/19 зазначено, що інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Предметом заявлених позовних вимог у межах справи №924/1351/20 (924/995/22) є вимога КП „Агрофірма „Проскурів про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 нерухомого майна 5-ти земельних ділянок та об`єкту нерухомого майна „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, заявник зазначив, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №924/1351/20 (924/914/20), яким було витребувано від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки (з кадастровими номерами №:28:002:0774; №:06:012:0721; №:28:001:0792), товариствами , бенефіціарними власниками та керівниками виконавчих органів яких є члени родини ОСОБА_3 , в т.ч. і відповідач у даній справі, вчинялися різного роду дії про створення перешкод у виконанні такого рішення (оформлення права емфітевзису, неодноразовий поділ земельних ділянок, продаж, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу на земельних ділянках, фактично належних позивачу). Позивачу не вдалося провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 15,4769 га, кадастровий №:06:012:0721 у зв`язку з її поділом, спочатку на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 відповідно площею 3,5140 га та 11,9629 га, а в подальшому - на п`ять нових земельних ділянок під кадастровими номерами з площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041 - 5,7359 га.

Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№318639054, 318637975, 318636060, , та 318633908 від 23.12.2022, право власності на земельні ділянки, які є предметом спору було зареєстровано за відповідачем 23.11.2022 (дві) та 09.12.2022 (три).

Також після остаточного вирішення спору щодо належності земельної ділянки :06:012:0721 (постановою Верховного Суду від 26.05.2022 залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій в частині витребування земельних ділянок), 06.06.2022 укладено нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Сурмою Г.Ф. два договори купівлі продажі земельних ділянок за кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 (утворені внаслідок поділу земельної ділянки :06:012:0721), згідно яких продавець - ТОВ „Технопарк Проскурів в особі директора Будзінського В.В. (син), продав вказані земельні ділянки фізичній особі ОСОБА_1 (мати).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка №318643321 від 23.12.2022) за фізичною особою ОСОБА_1 21.10.2022 було зареєстровано на праві власності на об`єкт нерухомого майна за номером 040 під назвою: „ ІНФОРМАЦІЯ_1 загальною площею 2754,70 м.кв., який, як стверджує позивач, належить Агрофірмі „Проскурів, як правонаступнику колгоспу „Комунар, який здійснював будівництво зазначених будівель та споруд. Повідомляє, що з певних об`єктивних причин таке право не було зареєстроване колишніми посадовими особами Агрофірми.

Наданими позивачем документами підтверджується, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки, в тому числі, з кадастровим номером :06:012:0721, вчинялися дії щодо поділу вказаної земельної ділянки та відчуження земельних ділянок, утворених в результаті поділу із внесенням відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Такі дії ТОВ „Технопарк Проскурів та ОСОБА_1 свідчать про створення перешкод у виконанні судового рішення про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів", спричинило неможливість здійснити державну реєстрацію земельної ділянки позивачем та призвело до звернення КП „Агрофірма "Проскурів" з позовом про витребування 5-ти земельних ділянок, утворених внаслідок поділу первинної земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 та заявою про забезпечення позову.

З огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору є ефективним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позовних вимог.

До того ж, накладення арешту на спірне нерухоме майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам (висновок Верховного Суду у постанові від 20.01.2022 у cправі №908/964/21 (908/2696/21).

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії»).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 29.12.2022 у справі №924/1351/20 (924/995/22) - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.03.2023

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.