ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/21924/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 року

у справі №910/21924/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України

до 1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід банк»

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/21924/21 позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, з вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/21924/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/21924/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/21924/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

А тому, за відсутності матеріалів справи, колегія суддів не має можливості вирішити питання щодо поданої апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 року у справі №910/21924/21.

Ухвалою суду від 30.01.2023 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 року у справі №910/21924/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали справи.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, проаналізувавши норми чинного господарського процесуального законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату подання апеляційної скарги дорівнює 2684,00 грн.

В порушення вимог ст. 258 ГПК України скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, вказаною нормою Закону України "Про судовий збір" передбачено звільнення від сплати судового збору органів виконавчої влади, що реалізують державну податкову політику та його територіальних органів лише в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Водночас, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід банк» подати відповідні зміни до акцептованого реєстру вимог кредиторів АТ «Родовід банк» на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та затвердити зміни до акцептованого реєстру вимог кредиторів АТ «Родовід банк», що не є тотожним зі зверненням податкового органу до суду з позовом про стягнення сум податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Більше того, в межах даної справи апелянтом оскаржується ухвала суду, якою було повернуто позовну заяву позивача без розгляду.

Отже, посилання апелянта на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" є помилковим.

Частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржувана апелянтом ухвала прийнята судом першої інстанції 24.01.2022, а отже, відповідно до приписів ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення закінчується 03.02.2022.

Так, 16.02.2022 Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/21924/21.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/21924/21 залишено без руху.

В подальшому, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві повернуто без розгляду.

Повторно апеляційна скарга подана апелянтом до суду - 23.01.2023.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник послався на рекомендації Ради Суддів України від 02.03.2022, наказ голови Верховного Суду від 04.03.2022 та зазначив, що через масовані ракетні атаки російської федерації на енергетичну інфраструктуру України, які спричиняють часті перебої світла, системи документообігу Головного управління ДПС у м. Києві працюють нестабільно, оскільки їх функціонування залежить від електропостачання. Зазначені обставини, за твердженням апелянта, значно ускладнили можливість підготувати та подати апеляційну скаргу в межах передбачених ГПК України строків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що поновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Для поновлення строку подачі апеляційної скарги, при зверненні з відповідним клопотанням, заявнику необхідно обґрунтувати поважність пропуску строку з посиланням на конкретні обставини, які підтверджуються відповідними доказами.

Колегія суддів вважає необґрунтованими клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у відповідному клопотанні в якості підстав для поновлення строку.

Більше того, апелянтом не наведено мотивів з відповідними доказами, за яких у нього з 18.10.2022 (дата постановлення ухвали про первісне повернення апеляційної скарги) по 20.01.2023 (дата повторної подачі апеляційної скарги), тобто протягом 3 місяців, була відсутня об`єктивна, непереборна можливість подати повторну апеляційну скаргу до апеляційного господарського суду.

А тому, з огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи заявника про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги та вважає їх необґрунтованими.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікована Україною 17.07.1997 р., та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 р. суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими".

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko. Ukraine), заява № 32053/13, пункт 41, від 29.10.2015).

Відповідно до частин 3,4 статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги, Головному управлінню ДПС у м. Києві необхідно у строк, визначений цією ухвалою подати до апеляційного суду докази сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. та обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин, які були дійсно об`єктивно непоборними і перешкоджали своєчасному поданню апеляційної скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що згідно з п. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/21924/21 залишити без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. та обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин, які були дійсно об`єктивно непоборними і перешкоджали своєчасному поданню апеляційному скарги.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко