ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"03" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа №907/232/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши матеріали справи №907/232/23 та заяви про забезпечення позову у справі №907/232/23

За позовом Малого приватного підприємства "Гранат", м. Тячів Закарпатської області

до відповідача Тячівської міської ради Закарпатської області, м. Тячів Закарпатської області

про визнання права постійного користування земельними ділянками,

ВСТАНОВИЛА:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 справу (позовну заяву) №907/232/23 та заяву про забезпечення позову у справі №907/232/23 розподілено судді Пригарі Л.І. та передано їх для розгляду судді Пригарі Л.І. 28.03.2023.

Як вбачається зі змісту позовної заяви у вищенаведеній справі, така стосується визнання за Малим приватним підприємством "Гранат" права постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0313 га, кадастровий номер: :07:006:0270, що розташована на території Тячівської міської ради Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Голлоші Ш., цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, та земельною ділянкою, площею 0,2287 га, кадастровий номер: :07:006:0271, що розташована на території Тячівської міської ради Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Голлоші Ш., цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що ним на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ЗК 011 №00036 від 17.06.1994 набуто право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,325 га для відкриття платних автостоянок та речового ринку. За твердженням позивача, в подальшому, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2016 у справі №907/799/15, що залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, позов Тячівської міської ради Закарпатської області до Малого приватного підприємства "Гранат" задоволено: визнано недійсним та скасовано Державний акт серії ЗК 011 №00036 від 17.06.1994 на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га, виданий Малому приватному підприємству "Гранат" для відкриття платної стоянки і речового ринку. Водночас на переконання позивача, скасування в судовому порядку Державного акту на право постійного користування землею серії ЗК 011 №00036 від 17.06.1994 жодним чином не змінило правового становища сторін та не припинило право постійного користування МПП "Гранат" земельною ділянкою, оскільки вказаний Державний акт є всього лиш документом, який посвідчує відповідне право, і його скасування не призводить до припинення в позивача права постійного користування землею. Також позивач звертає увагу, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.03.2017 у справі №907/134/17 задоволено позов Тячівської міської ради Закарпатської області та зобов`язано Мале приватне підприємство "Гранат" повернути Тячівській міській раді земельну ділянку за кадастровим номером :07:006:0212. Позивач стверджує, що не погоджується із вищенаведеними рішеннями Господарського суду в Закарпатській області у справах №907/799/15 та №907/134/17, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом з метою ефективного захисту та поновлення його права на постійне користування земельною ділянкою.

Крім того, за змістом поданої суду заяви про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0313 га, кадастровий номер: :07:006:0270, та земельну ділянку, площею 0,2287 га, кадастровий номер: :07:006:0271, що розташовані на території Тячівської міської ради Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Голлоші Ш.; заборонити вчиняти певні дії: в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників та представників, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продаж, внесення до статутного капіталу, міна, відчуження у будь-який інший спосіб), обтяження (іпотекою тощо) зазначених земельних ділянок, вчиняти будь-які щодо передачі в користування (оренду, суборенду тощо) земельної ділянки, площею 0,0313 га, кадастровий номер: :07:006:0270, та земельної ділянки, площею 0,2287 га, кадастровий номер: :07:006:0271, що розташовані на території Тячівської міської ради Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Голлоші Ш.; заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження) на земельну ділянку, площею 0,0313 га, кадастровий номер: :07:006:0270, та земельну ділянку площею 0,2287 га, кадастровий номер: :07:006:0271, що розташована на території Тячівської міської ради Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Голлоші Ш.

У статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення цього Суду у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

За приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам /справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу, яка врегульовує питання недопустимості повторної участі судді у розгляді справи. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 1 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36, і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Таку презумпцію спростувати досить складно. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (приcяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до ст. 2 Основних принципів незалежності судових органів, підготовлених ООН у 1985 році, судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з боку будь-кого або з будь-якої причини.

За ст. 8 Основних принципів судді повинні завжди поводити себе таким чином, щоб забезпечити повагу до своєї посади і зберегти безсторонність та незалежність судових органів.

Згідно з міжнародно-правовими гарантіями незалежності судів, суддя має здійснювати свої суддівські функції незалежно, на основі власної оцінки фактів і відповідно до усвідомленого розуміння права, вільно від будь-якого впливу. Він має бути незалежним від суспільства в цілому і від конкретних сторін спору, який вирішує.

Здійснюючи суддівські функції, суддя має бути незалежним від інших суддів у зв`язку з рішеннями, які зобов`язаний ухвалювати незалежно. Він повинен виявляти і пропагувати високі стандарти суддівської поведінки, щоб підвищувати рівень довіри громадськості до суду, яка є головною умовою для підтримання незалежності суддів.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні та керується верховенством права.

Частиною 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Статтею 10 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі до статті 15 Кодексу зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

У даному контексті суд звертає увагу на те, що на розгляді в головуючої судді Пригари Л.І. перебувала справа №907/799/15 (колегія суддів у складі: головуючої судді Пригари Л.І., суддів Васьковського О.В., Журавчак Л.С.), рішенням у якій позов Тячівської міської ради Закарпатської області до Малого приватного підприємства "Гранат" задоволено: визнано недійсним та скасовано Державний акт серії ЗК 011 №00036 від 17.06.1994 на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га, виданий Малому приватному підприємству "Гранат" для відкриття платної стоянки і речового ринку.

За таких обставин, оскільки головуючою суддею Пригарою Л.І. при прийнятті у складі колегії суддів рішення у справі №907/799/15 здійснювалася оцінка аналогічних доказів та обставин, за участю тих самих сторін, зокрема, в частині правомірності визнання за позивачем - Малим приватним підприємством "Гранат" - права постійного користування земельною ділянкою на підставі Державного акту серії ЗК 011 №00036 від 17.06.1994, можливим є виникнення сумнівів щодо сформованої позиції судді стосовно зазначених доказів, а відтак, - сумнівів у неупередженості судді при судовому розгляді даної справи.

Наведена обставина не може бути підставою для висновку про наявність упередженості чи заінтересованості складу суду. Проте, суд не виключає, що під час розгляду справи будь-який із її учасників може заявити про недовіру складу суду з цієї підстави. Відтак, суд враховує, що з суб`єктивної точки зору учасників справи діючий склад суду при розгляді даного позову може вважатися не цілком безстороннім.

З метою уникнення будь - яких сумнівів у неупередженості судді Пригари Л.І. при розгляді справи №907/232/23, які можуть спричинити сумніви у безсторонності вказаної судді в інших учасників судового процесу, та, як наслідок, призвести до скасування будь-якого судового рішення, ухваленого суддею в межах даної справи, можливого подання учасниками спору заяви про відвід судді, суд приходить до висновку про необхідність задоволення самовідводу судді Пригари Л.І. від розгляду справи №907/232/23 та заяви про забезпечення позову у справі №907/232/23.

Справу №907/232/23 та заяву про забезпечення позову у справі №907/232/23 належить передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. 35, 36, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Господарського суду Закарпатської області Пригари Лесі Іванівни від розгляду справи №907/232/23 за позовом Малого приватного підприємства "Гранат", м. Тячів Закарпатської області до відповідача Тячівської міської ради Закарпатської області, м. Тячів Закарпатської області про визнання права постійного користування земельними ділянками, а також заяви про забезпечення позову у справі №907/232/23.

2. Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

3. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 03.04.2023.

Суддя Пригара Л.І.