ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Справа№ 911/2419/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 (суддя Наріжний С.Ю., повний текст ухвали складено та підписано - 12.12.2022)

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та її обгрунтування

22.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Київської області із заявою б/н (вх. № 741) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

На обгрунтування вищевказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що остання уклала кредитні договори по яких існує заборгованість у розмірі 269 683,99 грн, однак, у зв?язку з відсутністю основних джерел доходу у заявниці немає можливості виплатити дану заборгованість.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 (суддя Наріжний С.Ю., повний текст ухвали складено та підписано - 12.12.2022) заяву ОСОБА_1 б/н від 22.11.2022 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повернуто заявнику без розгляду.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 174, 176 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 30, 34, 37, 38, 116 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) та мотивовано тим, що ОСОБА_1 не було усунуто недоліки заяви від 22.11.2022 б/н (вх. № 741), зазначені в ухвалі Господарського суду Київської області від 28.11.2022 у справі № 911/2419/22, а саме не виконано обов`язку доплати авансування винагороди арбітражного керуючого до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі в розмірі 37 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22, а дану справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На переконання ОСОБА_1 , до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано усі документи, а відтак, у Господарського суду Київської області не було підстав для повернення вищезгаданої заяви.

Також, скаржник зазначає, що між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Белінською Н.О. укладено договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, в якому визначено розмір його винагороди та порядок виконання зобов`язання боржника щодо виплати такої винагороди, а отже, укладення даного договору є гарантуванням арбітражному керуючому зобов`язань боржника відповідно до КУзПБ.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , укладений договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого є альтернативою мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 у справі № 911/2419/22 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2419/22 за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 до надходження матеріалів справи № 911/2419/22 до Північного апеляційного господарського суду.

12.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2419/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 у справі № 911/2419/22 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 залишено без руху.

30.01.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків з додатком.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі № 911/2419/22, поміж іншого, відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі №911/2419/22 призначено на 15.03.2023.

15.03.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі.

15.03.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 911/2419/22, зокрема, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 призначено на 23.03.2023.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1074/23 від 21.03.2023 у зв`язку з перебування судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2419/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 у справі № 911/2419/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Грека Б.М., Сотнікова С.В.

23.03.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання/заява, у відповідності до якої скаржник повідомляє інформацію та просить суд, розглядати апеляційну скаргу без її участі.

Явка представників сторін

У судове засідання 23.03.2023 не з`явилась ОСОБА_1 , яка повідомлялась про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 911/2419/22 була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу ОСОБА_1 , що підтверджується роздруківкою електронного листування.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, якщо учасник справи надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає/не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на зазначене, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Поміж іншого, судом апеляційної інстанції враховано наявність клопотання/заяви ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи наявні докази повідомлення ОСОБА_1 про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без участі скаржника.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, 22.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Київської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вищевказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 уклала кредитні договори по яких існує заборгованість у розмірі 269 683,99 грн, однак, у зв?язку з відсутністю основних джерел доходу у заявниці немає можливості виплатити дану заборгованість.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2022 у справі № 911/2419/22 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення виявлених недоліків заяви б/н від 22.11.2022 (вх. № 741), шляхом надання суду доказів здійснення доплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, у сумі 37 000,00 грн.

Слід зазначити, що копія ухвали Господарського суду Київської області від 28.11.2022 у справі № 911/2419/22 була надіслана ОСОБА_1 в її електронний кабінет (електронну пошту) 28.11.2022, що підтверджується відповідною довідкою Господарського суду Київської області.

05.12.2022 заявником за допомогою підсистеми Електронний Суд подано до Господарського суду Київської області заяву від 05.12.2022 (вх. № 1809/22) про усунення недоліків, визначених ухвалою суду від 28.11.2022 по справі № 911/2419/22.

Однак, вищевказана заява про усунення недоліків не містить доказів доплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, зокрема, в розмірі 37 000,00 грн.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 129 Конституції України здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2022 між арбітражним керуючим Белінською Н.О. (сторона-1) та ОСОБА_1 (сторона-2) укладено Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 вказаного договору, оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 19 500,00 грн за весь строк виконання повноважень сторони-1, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Сторона-2 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 1950 грн щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Разом з тим, слід зазначити, що Договором про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого передбачено оплату послуг арбітражного керуючого сумі меншій, ніж імперативно встановлено чинним законодавством, а також врегульовано порядок оплати послуг до моменту, якого відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства не може бути, так як у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів.

При цьому, виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення (розстрочка, відстрочка) заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання у повному розмірі винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

До того ж, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цієї особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої ст. 43 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи основні засади господарського судочинства, надані заявником документи щодо врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Поміж іншого, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

За змістом ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Приписами ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ передбачено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Запровадження Кодексом України з процедур банкрутства механізму авансування винагороди арбітражного керуючого є способом гарантування оплатності наданих арбітражним керуючим послуг.

Також, положеннями ст. 129 Конституції України визначено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, встановлення процесуальним законодавством, зокрема Кодексом України з процедур банкрутства, механізму авансування винагороди арбітражного керуючого при звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність, не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не виконано обов`язку доплати авансування винагороди арбітражного керуючого до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі в розмірі 37 000,00 грн, а відтак, встановлені ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2022 у справі № 911/2419/22 недоліки заявником не усунуто.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство підлягає поверненню протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків заяви.

За змістом ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не було усунуто недоліки заяви б/н від 22.11.2022 (вх. № 741), зазначені в ухвалі Господарського суду Київської області від 28.11.2022 у справі № 911/2419/22, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявнику без розгляду.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Київської області від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 911/2419/22 залишити без змін.

3. Справу № 911/2419/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 03.04.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

Б.М. Грек