СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Харків Справа № 917/332/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1367 П/2), апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№1368 П/2) та апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх.№1369 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Безрук Т.М., повний текст рішення складено 04.11.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр", м. Полтава,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп", м.Полтава,

2) ОСОБА_3 , с. Великі Кринки, Кременчуцький район, Полтавська область,

3) ОСОБА_1 , с. Великий Тростянець, Полтавська область,

4) ОСОБА_2 , м. Полтава,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006", м.Пологи, Пологівський район, Запорізька область,

про стягнення солідарно 414 750,73 грн,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп", ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 414 750,73 грн згідно з договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, договором про відступлення права вимоги № 1/ЦО-37 від 27.05.2021 та договорів поруки від 01.10.2020, у тому числі: 293 918, 33 грн основного боргу за поставлений товар, 62 048,73 грн - 48 % річних, 58 783,67 грн - 20 % штрафу.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп", ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" 239 918 грн 33 коп. - основного боргу, 62 048 грн 73 коп. річних, 58 783 грн 67 коп. - штрафу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" 1555 грн 33 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" у сумі 293 918,33 грн за товар, отриманий згідно з договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020. Як зазначено в рішенні, згідно з договором про відступлення права вимоги Приватне підприємство Бізон-тех 2006 (первісний кредитор) передав (відступив) Товариству з обмеженою відповідальністю Долина-центр (новий кредитор) право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-центр груп" (боржника) за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 щодо сплати боргу за поставлений товар в сумі 513 918,33 грн. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю Долина-центр перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі й щодо стягнення штрафу та 48 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання. Оскільки боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-центр груп" не виконав свої зобов`язання та не сплатив заборгованість позивачу (новому кредитору) за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, пред`явлення позивачем вимоги до відповідачів про стягнення солідарно на підставі ч. 3 ст. ст. 554 ЦК України 293 918 грн 33 коп. основного боргу, 62048 грн 73 коп. 48 % річних та 58783 грн 67 коп. 20 % штрафу є обґрунтованою.

ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 239 918 грн 33 коп. - основного боргу, 62 048 грн 73 коп. річних, 58 783 грн 67 коп. штрафу, 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 . Стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.

Скарга обґрунтована тим, що:

-ТОВ Долина-центр надало відповідь на відзив, з якою подало докази, які ним не були подані разом з позовною заявою, а саме: копії акту прийому-передачі документів від 27.05.2021, специфікації №1 від 01.10.2020, специфікації №2 від 01.10.2020, специфікації №5 від 22.04.2021 до договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020;

-додаткова угода від 27.05.2021 до договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 ТОВ Агропром-Центр Груп містить лише умову про визначення сторонами строку проведення оплати, та не містить визнання заборгованості;

-додаткові докази фактично обґрунтовують додаткові обставини (не зазначені позивачем у позові), а саме факт існування підписаних специфікацій до договору поставки щодо частини поставленого за договором товару;

-істотні умови договору поставки про предмет та ціну повинні бути вказані в самому договорі або в специфікації до договору;

-станом на 01.10.2020 (на момент підписання договору поруки) специфікації та видаткові накладні за договором поставки не складались, не підписувались та не надавались поручителю;

- відсутність в договорі поставки істотних умов договору про предмет та ціну свідчать про невизначеність обсягу (розміру) зобов`язань покупця (боржника) та обсягу (розміру) відповідальності покупця (боржника) в разі невиконання ним зобов`язань за договором;

-суд здійснив правову оцінку договору поставки за результатами виконання договору та з урахуванням специфікацій та видаткових накладних, складених після укладення договору поруки від 01.10.2020, що призвело до невірної оцінки обставин справи та правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачами (поручителями);

-судом здійснено правову оцінку обставин справи в контексті правовідносин кредитора та боржника (ТОВ Агропром-Центр Груп) за договором поставки, але не здійснено такої оцінки в контексті правовідносин між кредитором та поручителями;

-специфікації №1 та №2 хоча і датовані 01.10.2020, але в самому договорі поруки від 01.10.2020 відсутнє посилання на вказані специфікації. В матеріалах справи відсутні докази, які б дали можливість поза сумнівом встановити, що специфікації №1 та №2 вже були складені (підписані) на момент підписання договору поруки від 01.10.2020;

-додаткові угоди до договору в частині продовження строку його дії не укладались, їх копії позивачем не надавались. Зі змісту договору також не вбачається умов щодо автоматичного продовження (пролонгації) договору;

-договір поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 діяв до кінця року, в якому він був укладений (до 31.12.2020), про що прямо зазначено в п.9.1 договору, та припинив свою дію з 01.01.2021;

-інший договір поставки товару в цей інтервал часу сторони не укладали;

-переданий піногасник Фамовер БТ є кремнійорганічним полімером та не відноситься до товарних груп (насіння, пестициди, регулятори росту, мікродобрива, мінеральні добрива), зазначених в розділі 1 договору поставки. Передача піногасника здійснена 22.04.2021, тобто після закінчення строку дії договору поставки;

-безпідставним та необґрунтованим є посилання суду на вказівку реквізитів договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 у видатковій накладній №8580 від 22.04.2021 та специфікації №5 від 22.04.2021, згідно яких було передано піногасник Фамовер БТ. Сама по собі вказівка у видатковій накладній та специфікації на реквізити договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 не зумовлює його пролонгацію (продовження, поновлення), оскільки законодавством не передбачено продовження (поновлення) строку дії договору шляхом здійснення фактичної поставки та/або вказівки реквізитів договору в інших документах (специфікаціях);

-зазначення в акті звірки взаємних розрахунків за період 25.02.2020-26.05.2021 даних про поставку товару по видатковій накладній №8580 від 22.04.2021 на суму 108912,60 грн не є беззаперечним доказом того, що поставка піногасника Фамовер БТ за видатковою накладною №8580 від 22.04.2021 відбулась згідно (в межах строку дії та предмету) договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020;

-в специфікаціях №1 від 01.10.2020, №2 від 01.10.2020 передбачено остаточний розрахунок не пізніше 15.10.2021, а отже зазначене в акті звірки на 25.05.2021 сальдо в сумі 513918,33 грн в повному обсязі не являлось заборгованістю за зобов`язаннями, строк оплати яких настав;

-в договорі про відступлення права вимоги не зазначено, що ТОВ Агропром-Центр Груп (боржник) зобов`язалося сплатити ТОВ Долина-центр за договором поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 борг за поставлений товар в сумі 513918,33 грн. Також не зазначено, що до суми 513918,33 грн входила заборгованість по оплаті товару по видатковій накладній №8580 від 22.04.2021. В додатковій угоді від 27.05.2021 міститься лише умова про визначення сторонами строку проведення оплати, та не міститься умова про визнання заборгованості ТОВ Агропром-Центр Груп в сумі 513918,33 грн;

-позивачем не надано письмових доказів надання поручителем згоди на зміну (збільшення) зобов`язання за договором поставки №ЦО-37 від 30.09.2020.

ОСОБА_2 з рішенням суду першої інстанції також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 239 918 грн 33 коп. - основного боргу, 62 048 грн 73 коп. річних, 58 783 грн 67 коп. штрафу, 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 . Стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тими ж підставами, що і апеляційна скарга ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 239 918 грн 33 коп. - основного боргу, 62 048 грн 73 коп. річних, 58 783 грн 67 коп. штрафу, 1555 грн 31 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, 7500 грн 00 коп. - відшкодування витрат на професійну правову допомогу та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 . Стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тими ж підставами, що і апеляційна скарга ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що апеляційні скарги ОСОБА_1 (вх.№1367 П/2), ОСОБА_2 (вх.№1368 П/2) та ОСОБА_3 (вх.№1369 П/2) подані на одне і те ж рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22, колегія суддів вважає за необхідне зазначені апеляційні скарги об`єднати в одне апеляційне провадження.

21.02.2023 до суду від ТОВ Долина-центр надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2127), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що на момент звернення до суду відповідачі визнавали свої обов`язки зі сплати заборгованості та погоджувались з її сумою. Специфікація №1 від 01.10.2020, специфікація №2 від 01.10.2020, специфікація №5 від 22.04.2021 до договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020, акт прийому-передачі документів від 27.05.2021 до договору про відступлення права вимоги №1/ЦО-37 від 27.05.2021 були подані разом з відповіддю на відзив, оскільки питання щодо факту укладення договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 та договору про відступлення права вимоги №1/ЦО-37 від 27.05.2021 постало лише під час проведення підготовчого провадження, після отримання позивачем відзиву на позовну заяву.

21.02.2023 до суду від ТОВ Долина-центр надійшла заява (вх.№2141), в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

21.02.2023 до суду від ТОВ Долина-центр надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№2129), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з тих же підстав, що зазначені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1

21.02.2023 до суду від ТОВ Долина-центр надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх.№2126), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з тих же підстав, що зазначені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Представник заявників апеляційних скарг у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просив суд апеляційні скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти апеляційних скарг заперечував, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.09.2020 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" (покупець, відповідач-1) було укладено договір поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, згідно з яким у порядку, строки та на умовах, визначених цим договором і специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця такий товар: насіння для сівби (далі - насіння або товар), пестициди в препаративних формах, що є засобами захисту рослин, регулятори росту рослин і мікродобрива (далі - пестициди або товар), мінеральні добрива (далі - добрива або товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар й оплачувати його.

Відповідно до п. 2.1 договору погоджені сторонами асортимент, кількість і ціна товару вказуються ними в специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами.

Згідно з п.2.3 договору у специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Повною ціною товару, яку покупець зобов`язаний сплатити постачальнику, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару (порядок визначення якої наведено в розділі 5 Договору). Якщо товар буде отриманий покупцем за видатковою накладною, то вважається, що покупець погодився на ціну товару в гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювати. Дострокова оплата товару не є підставою для зменшення його ціни, якщо інше не вказано в специфікації;

Пунктом 4.1 договору передбачено, що товар постачається покупцю на таких умовах: FCA (склад постачальника) або DAP (склад покупця). Добрива також можуть постачатися залізничним транспортом на умовах СРТ. У специфікації сторони можуть вказати інші базиси (умови) поставки товару, ніж ті, що вказані у договорі.

За змістом п.5.1 договору покупець зобов`язується оплатити постачальнику товар у строк, що вказаний у специфікації. Якщо у специфікації не вказано строк (термін) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем за 10 (десять) днів до граничної дати його поставки (передачі покупцю або перевізнику). Якщо між сторонами фактично відбулась поставка товару за накладною, але на такий товар не була підписана специфікація і він попередньо не був оплачений покупцем, то такий товар оплачується покупцем у день його отримання від постачальника (перевізника).

У відповідності до п.5.2 договору оплата товару здійснюється покупцем у гривнях через банки у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на поточний рахунок постачальника. Підставою для платежу є даний договір. Якщо постачальник надасть покупцю рахунки на оплату товару, то останні є лише інформаційною довідкою, що не змінюють і не доповнюють умови договору і не породжують будь-яких прав, обов`язків і наслідків для сторін.

Згідно з п.5.4. договору покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов`язаний вказувати в призначенні платежу вид товару, що оплачується (насіння, пестициди, добрива), реквізити (номер і дату) цього договору, а також реквізити (номер і дату) специфікації до договору або накладної, якщо специфікація не була підписана.

За умовами п.7.1.3 договору за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 20 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 20 (двадцять) календарних днів, а за прострочення їх виконання понад 40 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів. Покупець сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів виходячи із загального строку прострочення певної суми грошового зобов`язання. Штрафи на суму простроченої попередньої оплати, авансового платежу, якщо товар не був отриманий покупцем, не нараховуються.

Пунктом 7.2.1 договору передбачено, що позовна давність до вимог про стягнення штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором встановлюється тривалістю у 3 роки.

Відповідно до п. 7.2.3 договору у разі прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець замість трьох процентів річних передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язується сплатити постачальнику 48 процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Згідно з п.8.1 договору сторони домовились, що грошове зобов`язання покупця з оплати товару, що буде постачатися йому на умовах відстрочення (розстрочення) його оплати (далі кредитний товар), а також його обов`язок зі сплати постачальнику суми індексації ціни товару, процентів, штрафних санкцій, втрат від інфляції і відшкодування збитків, повинно бути повністю забезпечено одним із таких способів, зокрема: договором поруки, при цьому кандидатура поручителя попередньо погоджується постачальником, а документ, підтверджуючий виникнення вищевказаного забезпечувального зобов`язання, покупцем повинен бути наданий постачальнику не менше ніж за десять днів до граничної дати поставки кредитного товару. У разі ненадання покупцем постачальнику такого документу, то постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від своїх обов`язків з поставки покупцю кредитного товару (зобов`язання з оплати якого не було забезпечено у вищевказаному порядку), не несучи за це будь-якої відповідальності. Право визначення який товар є передплатним, а який є кредитним, належить постачальнику, якщо в певній Специфікації цього не визначено.

У відповідності з п.9.1 договору цей договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року, в якому він був укладений. Усі поставки постачальником покупцю товару з моменту укладення цього договору і до кінця року, в якому був укладений цей договір, а також порядок їх оплати, регулюється цим договором. Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору специфікації та накладні про передачу покупцю товару є невід`ємними частинами цього договору, навіть якщо в них немає посилання на реквізити цього договору. Умови поставки, оплати товару за ними та відповідальність покупця за прострочення оплати товару регулюється цим договором. Якщо в період дії цього договору між сторонами відбудеться поставка товару, але не буде підписана специфікація на нього, то накладна на такий товар, підписана представником покупця, прирівнюється до специфікації, якою погоджено асортимент, ціна та кількість товару, що постачається покупцю, а покупець зобов`язується оплатити такий товар (у т.ч. сплатити суму індексації ціни такого товару) на умовах, у строки та в порядку, визначеними цим договором. Застосовуючи умови договору для таких випадків (у т.ч. ті, що регулюють порядок індексації сум платежів за товар) сторони домовились в них замість слова специфікація застосовувати (читати) слово накладна. Якщо в наступних роках сторони не укладуть новий договір поставки товару, але фактично постачальником будуть здійснюватися поставки товару покупцю, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови таких поставок між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору поставки товару.

На виконання п.8.1 договору, 01.10.2020 між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (поручителями) та Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 було укладено договори поруки, згідно з яким поручителі поручилися за виконання ТОВ Агропром-центр груп своїх зобов`язань за договором поставки.

Так, ОСОБА_3 надав Приватному підприємству Бізон-Тех 2006 розписку від 01.10.2020, де підтвердив, що він готовий виступити поручителем за Товариство з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп та відповідати за невиконання останнім зобов`язань перед кредитором - Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 (т., а.с.31).

01.10.2020 між ОСОБА_3 (поручителем) та Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (кредитором) був укладений договір поруки, згідно з яким сторони визначили, що боржник - це особа, яка є покупцем в основному договорі та боржником кредитора, і за яку поручитель поручається перед кредитором за цим договором, а саме: боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп ідентифікаційний код: 39006447; місцезнаходження: 36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Небесної Сотні, буд. № 74, оф.409.

Відповідно до п.1.1.2 договору поруки під основним договором сторони розуміють договір поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, що укладений між кредитором і боржником, включаючи всі додаткові угоди та специфікації до нього, у т.ч. ті, що можуть бути підписані його сторонами в майбутньому.

Згідно з п.1.1.3 договору поруки обов`язки і зобов`язання боржника за основним договором, що забезпечується порукою за цим договором (далі також згадуються як забезпечені зобов`язання) - будь-які обов`язки і зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, що існують на дату укладення цього договору, а також ті, що можуть виникнути в майбутньому, у т.ч. зобов`язання боржника сплатити кредитору ціну товару, суму збільшення (індексації) ціни товару; зобов`язання боржника сплатити кредитору проценти, неустойку, інші штрафні санкції, втрати від інфляції; зобов`язання боржника відшкодувати кредитору збитки і витрати, понесені кредитором у зв`язку із захистом своїх прав за основним договором.

Пунктом 1.1.4 договору поруки визначено, що порука - зобов`язання поручителя перед кредитором відповідати в повному обсязі за невиконання боржником забезпечених зобов`язань.

За змістом п. 2.1договору поруки, за цим договором поручитель поручився за своєчасне і належне виконання боржником забезпечених зобов`язань і зобов`язується відповідати перед кредитором за порушення боржником забезпечених зобов`язань.

У відповідності з п. 2.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за основним договором.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки, боржник і кредитор мають право змінювати основний договір, укладати нові специфікації, збільшувати розмір відповідальності боржника перед кредитором за основним договором, розмір забезпечених зобов`язань, без повідомлення про це поручителя і узгодження з ним таких дій, домовленостей і документів, а поручитель надає свою згоду на такі дії і домовленості, заздалегідь погоджується з ними. У зв`язку з цим порукою в повному обсязі забезпечується і всі майбутні обов`язки і зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, вона поширюється на всі майбутні зміни та доповнення до основного договору (у т.ч. і на такі, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності боржника перед кредитором, і, як наслідок, обсяг відповідальності поручителя перед кредитором. Для збільшення обсягу їх відповідальності перед кредитором внесення змін до цього договору не потребується).

За умовами п.3.1 договору поруки у разі порушення боржником забезпечених зобов`язань поручитель зобов`язується сплатити кредитору за будь-яких обставин усі суми, належні кредитору від боржника за основним договором, на тих же умовах, що і боржник. Факт порушення боржником забезпечених зобов`язань є достатньою самостійною підставою для поручителя виконати їх на користь кредитора.

Відповідно до п.3.3 договору поруки поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати виконання забезпечених зобов`язань частково або в повному обсязі як від усіх поручителів разом, так і від будь-кого з них окремо, від поручителя разом із боржником, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з п. 4.1 договору поруки поручитель не має права в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх зобов`язань за цим договором після його укладання або відступити (передати) свої обов`язки за цим договором іншій особі. Підписуючи цей договір поручитель погоджується з тим, що кредитор вправі в односторонньому порядку частково або в повному обсязі відступити (передати, продати) свої права за цим договором іншій особі - новому кредитору, а поручитель, у такому випадку, зобов`язується відповідати за боржника перед новим кредитором.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що порука (дія договору) припиняється з припиненням забезпечених зобов`язань, а також, якщо кредитор протягом 5 (п`яти) років від дня настання строку виконання забезпечених зобов`язань не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо основних договорів два і більше, то припинення поруки за одним основним договором, не припиняє поруку за іншим основним договором, що не був виконаний боржником або поручителем. Визнання недійсним або неукладеним одного з основних договорів не припиняє поруки за цим договором щодо інших основних договорів.

ОСОБА_1 надав Приватному підприємству Бізон-Тех 2006 розписку від 01.10.2020, де підтвердив, що він готовий виступити поручителем за Товариство з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп та відповідати за невиконання останнім зобов`язань перед кредитором - Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 (т.1 а.с.37).

01.10.2020 між ОСОБА_1 (поручителем) та Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 укладено договір поруки (т.1 а.с.35-36), за яким ОСОБА_1 поручився відповідати за виконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп зобов`язань перед кредитором - Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

Умови цього договору поруки є ідентичними наведеним вище умовам договору поруки від 01.10.2020, укладеним з ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 надав Приватному підприємству Бізон-Тех 2006 розписку від 01.10.2020, де підтвердив, що він готовий виступити поручителем за Товариство з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп та відповідати за невиконання останнім зобов`язань перед кредитором - Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 (т.1 а.с.34).

01.10.2020 між ОСОБА_2 (поручителем) та Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 укладено договір поруки (т.1 а.с.32-33), за яким ОСОБА_2 поручився відповідати за виконання боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю Агропром-центр груп зобов`язань перед кредитором - Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

Умови договору поруки є ідентичними наведеним вище умовам договору поруки від 01.10.2020, укладеним з Лисаком Русланом Юрійовичем.

Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" підписали:

-специфікацію № 1 від 10.10.2020 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, в якій узгодили поставку товару - насінна кукурудзи Адевей Україна, соняшнику ЛГ 5582 на загальну суму 236 493,61грн (т.2 а.с.35);

-специфікацію № 2 від 01.10.2020 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, в якій узгодили поставку товару - гербіцид Елюміс 105 OD, МД на загальну суму 167 22,00 грн (т.2 а.с.36);

-специфікацію № 5 від 22.04.2021 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, в якій узгодили поставку товару - піногасник Фомовер БТ" на загальну суму 16 722,00 грн (т.2 а.с.37).

На виконання умов договору поставки Приватне підприємство Бізон-Тех 2006 поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" наступні товари:

- за видатковою накладною № 40542 від 26.10.2020 -гербіцид загальною вартістю 16 722,00 грн; у накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 2 від 01.10.2020 (а.с. 38 т.1);

- за видатковою накладною № 40544 від 26.10.2020 - насіння кукурудзи Адевей Україна, насіння соняшнику ЛГ 5582, загальною вартістю 236 493,61 грн; у накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 1 від 01.10.2020 (а.с. 39 т.1);

- за видатковою накладною № 40546 від 26.10.2020 -насіння кукурудзи Керберос Україна, загальною вартістю 146 160,00 грн; у накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 3 від 02.10.2020 (а.с. 40 т.1);

- за видатковою накладною № 40697 від 27.10.2020 - насіння соняшнику ЛГ 5580; загальною вартістю 106 881,55 грн; у накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 4 від 26.10.2020 (а.с. 41 т.1);

- за видатковою накладною № 8580 від 22.04.2021 - піногасник Фомовер БТ загальною вартістю 108 912,60 грн; у накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 5 від 22.04.2021 (а.с. 42 т.1).

Загальна вартість поставленого товару становить 615 169,76 грн.

Вказані видаткові накладні підписані ТОВ "Агропром-Центр Груп" без зауважень та посвідчені печаткою. Факт поставки товару не заперечується товариством.

З банківських виписок з рахунку вбачається, що ТОВ "Агропром-Центр Груп" сплатило на користь постачальника - Приватного підприємства БізонТех 2006 наступні кошти:

- 3344,40 грн за платіжним документом від 02.10.2020 (а.с.51 т.1);

- 47 298,72 грн за платіжним документом від 02.10.2020 (а.с.51 т.1);

- 29232,00 грн за платіжним документом № 1703 від 05.10.2020 (а.с.53 т.1);

- 21 376,31 грн за платіжним документом № 989 від 26.10.2020 (а.с.50 т.1).

Згідно з призначеннями платежів у вказаних платіжних документах усі оплати проведені за договором № ЦО-37 від 30.09.2020.

Усього було сплачено 101 251,43 грн.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 25.02.2020 26.05.2021, підписаного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" та Приватним підприємством БізонТех 2006, заборгованість ТОВ "Агропром-Центр Груп" перед ПП БізонТех 2006 становить 513 918,33 грн (т.1 а.с.48).

27.05.2021 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (первісним кредитором), Товариством з обмеженою відповідальністю Долина-Центр (новим кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" (боржником) укладено договір про відступлення права вимоги №1/ЦО-37, за умовами якого, зокрема, сторони домовилися про таке:

- п.1.1 первісний кредитор передав (відступив), a новий кредитор прийняв право вимоги до боржника за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 щодо сплати боргу за поставлений товар у сумі 513 918,33 грн (надалі іменується борг) (надалі іменується право вимоги);

- п.1.2 права вимоги відступаються в обсягах та на умовах, що визначені цим договором, та які існують на момент відступлення;

- п. 1.3 після відступлення права вимоги новому кредитору, первісний кредитор позбавляється права пред`являти боржника будь-які майнові претензії та грошові вимоги щодо боргу в рамках договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020;

- п.2.1 підписанням цього договору новий кредитор підтверджує, що отримав всю необхідну інформацію документи, що підтверджують право вимоги;

- п.2.3 на підтвердження дійсності прав вимоги до моменту підписання цього договору первісний кредитор пред`явив для огляду новому кредитору оригінали документів, що підтверджують права вимоги до боржника, в тому числі оригінал договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, видаткові накладні, специфікації, додаткову угоду, ТТН тощо та інші документи, що підтверджують наявність у первісного кредитора прав вимоги до боржника, та передає оригінали цих документів під час підписання цього договору на підставі акта приймання передачі документів;

- п.2.4 право вимоги вважається відступленим (переданим) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором з моменту підписання цього договору та отримання документів, що визначені в п. 2.3. договору.

Надалі, 27.05.2021 між ТОВ Долина-Центр та ТОВ "Агропром-Центр Груп" укладено додаткову угоду до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 (т.1 а.с.47), в якій узгодили визначити строк проведення оплати в сумі 513 918,33 грн за поставлений товар за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 з боку ТОВ "Агропром-Центр Груп" на користь ТОВ Долина-Центр (новий кредитор відповідно до умов договору про відступлення права вимоги від 27.05.2021) не пізніше 15 листопада 2021 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю Долина-Центр:

- 120 000,00 грн за платіжним документом від 29.11.2021 (т.1 а.с.55);

- 50 000,00 грн за платіжним документом від 06.01.2022 (т.1 а.с.55);

- 50 000,00 грн за платіжним документом від 17.01.2022 № 1705 (т.1 а.с.56).

Згідно з призначеннями платежів у вказаних платіжних документах усі оплати проведені як погашення заборгованості за договором № ЦО-37 від 30.09.2020 та згідно з договором про відступлення права вимоги від 27.05.2021.

Всього сплачено 220 000,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, залишок заборгованості ТОВ "Агропром-Центр Груп" перед ТОВ Долина-Центр становить 293 918,33 грн.

11.01.2022 позивач направив ТОВ "Агропром-Центр Груп" вимогу № 1 від 05.01.2022 про сплату боргу за поставлений товар, на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист та поштову накладну (т.1 а.с.57-59).

11.01.2022 позивач направив ОСОБА_3 вимогу № 2 від 05.01.2022 про сплату боргу за поставлений товар, на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист та поштову накладну (т.1 а.с.60-62).

11.01.2022 позивач направив ОСОБА_1 вимогу № 3 від 05.01.2022 про сплату боргу за поставлений товар, на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист та поштову накладну (т.1 а.с.63-65).

Також 11.01.2022 позивач направив ОСОБА_2 вимогу № 4 від 05.01.2022 про сплату боргу за поставлений товар, на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист та поштову накладну (т.1 а.с.66-68).

Проте, як зазначає позивач відповідачі борг не сплатили, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Щодо посилання апелянтів на те, що ТОВ Долина-центр до позовної заяви не було надано: копії акту прийому-передачі документів від 27.05.2021, специфікації №1 від 01.10.2020, специфікації №2 від 01.10.2020, специфікації №5 від 22.04.2021 до договору поставки №ЦО-37 від 30.09.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до позовної заяви наведені документи не подавались. Разом з цим, 14.09.2022 позивачем до суду було надано клопотання про долучення до матеріалів справи наведених вище документів, яке було обґрунтовано тим, що оскільки відповідачі поставили під сумнів факт укладення самого договору поставки через начебто недосяжність між сторонами згоди щодо предмету та ціни договору (неподання специфікацій до договору поставки) та договору про відступлення права вимоги №1/ЦО-37 від 27.05.2021, через начебто ненадання акту приймання-передачу документів по договору, у позивача під час проведення підготовчого провадження постала необхідність у долученні до матеріалів справи зазначених документів, після отримання ним відзивів на позовну заяву.

Відповідно до ст.166 ГПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.6 ст. 165 та ст. 166 ГПК України до відповіді додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

Таким чином, подані позивачем специфікації та акт є додатками до відповідей на відзиви, на них ґрунтуються заперечення позивача проти викладених у відзивах обставин, чому була надана оцінка судом першої інстанції та правомірно прийнято вказані докази до розгляду, про що суд зазначив у оскаржуваному рішенні.

Щодо посилання апелянтів на те, що в договорі поставки відсутні істотні умови договору про предмет та ціну, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із на бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Частиною 3 ст. 180 ГК України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

Умовами п. 1.1 договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 передбачено, що постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця такий товар: насіння для сівби (далі - насіння або товар), пестициди в препаративних формах, що є засобами захисту рослин, регулятори росту рослин і мікродобрива, мінеральні добрива, а покупець зобов`язується приймати цей товар й оплачувати його.

У п.2.3 договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 вказано, що у специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Повною ціною товару, яку покупець зобов`язаний сплатити постачальнику, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару (порядок визначення якої наведено в розділі 5 договору). Якщо товар буде отриманий покупцем за видатковою накладною, то вважається, що покупець погодився на ціну товару в гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювати.

У наданих видаткових накладених та специфікаціях сторони договору поставки узгодили предмет поставки та ціну товару, що постачається. За таких обставин, матеріалами справи спростовуються доводи апелянтів про недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору про предмет та ціну.

Крім того, обґрунтованим є посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, про неможливість визнання неукладеним договору після його повного чи часткового виконання сторонами.

Договір поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 виконаний постачальником шляхом передачі товару покупцю, та частково виконаний покупцем шляхом часткової оплати отриманого товару.

За таких обставин, сторонами було узгоджено всі істотні умови договору поставки та досягнуто згоди щодо них.

Щодо посилання апелянтів на те, що поставка товару за видатковою накладною № 8580 від 22.04.2021 на суму 108 912,60 грн відбулась поза межами строку дії договору, оскільки договір поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 діяв до кінця року, в якому він був укладений, про що прямо зазначено в п.9.1 договору, колегія суддів зазначає наступне.

Умовами п. 9.1 договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 передбачено, що договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року, в якому він був укладений. Якщо в наступних роках сторони не укладуть новий договір поставки товару, але фактично постачальником будуть здійснюватися поставки товару покупцю, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови таких поставок між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору поставки товару.

Слід зазначити, що підписуючи договори поруки, апелянти були ознайомлені зі змістом основного договору та, зокрема, з п.9.1 договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, однак не висловили своїх заперечень при підписанні договорів поруки шляхом обмеження строків їх дії.

У специфікації № 5 від 22.04.2021 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 ПП Бізон-Тех 2006 та ТОВ "Агропром-Центр Груп" узгодило поставку покупцю ТОВ "Агропром-Центр Груп" піногасника Фомовер БТ загальною вартістю 108 912,60 грн у межах договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

За видатковою накладною № 8580 від 22.04.2021 ПП Бізон-Тех 2006 поставило ТОВ "Агропром-Центр Груп" піногасник Фомовер БТ загальною вартістю 108 912,60 грн. У накладній вказано, що поставка здійснена за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 та специфікацією № 5 від 22.04.2021.

Тому, ця поставка товару відбулась в межах строку дії договору поставки.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, у двостороннє підписаному акті звірки взаємних розрахунків між ТОВ "Агропром-Центр Груп" та ПП "Бізон-Тех 2006" за період 25.02.2020 - 26.05.2021 за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 на суму боргу 513918,33 грн, сторони вказали дані про поставку товару по видатковій накладній № 8580 від 22.04.2021 на суму 108 912,60 грн. У договорі про відступлення права вимоги № 1/ЦО-37 від 27.05.2020 первісний кредитор передав (відступив), ТОВ Долина-центр (новий кредитор) прийняв право вимоги, а ТОВ "Агропром-Центр Груп" (боржник) зобов`язалося сплатити ТОВ Долина-центр за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 борг за поставлений товар в сумі 513918,33 грн. Тобто, суму, в яку входила заборгованість по оплаті товару по видатковій накладній № 8580 від 22.04.2021.

Також, у додатковій угоді від 27.05.2021 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, ТОВ "Агропром-Центр Груп" визнало свою заборгованість по оплаті за товар по договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 в сумі 513 918,33 грн. Тобто, у сумі, яка включала і заборгованість по оплаті товару по видатковій накладній № 8580 від 22.04.2021.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянтів на те, що у додатковій угоді від 27.05.2021 до договору поставки міститься лише умова про визначення сторонами строку проведення оплати, та не міститься визнання заборгованості, з огляду на те, що дана додаткова угода фактично є визнанням цієї заборгованості, оскільки в ній визначено розмір заборгованості (513 918,33 грн), який ТОВ "Агропром-центр груп" зобов`язалось оплатити у строк не пізніше 15.11.2021.

Крім того, в підтвердження визнання боргу в сумі 513 918,33 грн ТОВ "Агропром-Центр Груп" здійснило згідно підписаного договору оплату в розмірі 220 000,00 грн, що вбачається з призначення платежів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що поставка товару за видатковою накладною № 8580 від 22.04.2021 на суму 108 912,60 грн відбулась в межах договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

Враховуючи те, що інший договір в матеріалах справи відсутній, поставка товару відбулась, зокрема в квітні 2021 року, що не заперечувалось сторонами договору та є підтвердженням продовження правовідносин за договором поставки, договір, з урахуванням п.9.1 договору, продовжив свою дію у 2021 році, в зв`язку з чим посилання апелянтів на те, що договір діяв до 31.12.2020, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується заборгованість ТОВ "Агропром-Центр Груп" у сумі 293 918,33 грн за товар, отриманий за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

Стосовно посилання апелянтів на те, що договором про відступлення права вимоги №1/ЦО-37 від 27.05.2021 передбачалась передача виключно права вимоги до боржника за договором поставки щодо сплати боргу за поставлений товар, та не передбачалась передача права вимоги щодо сплати процентів та штрафу, як і не передбачалась передача права вимоги до поручителів за договорами поруки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 4.1 договору поруки поручитель не має права в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх зобов`язань за цим договором після його укладання або відступити (передати) свої обов`язки за цим договором іншій особі. Підписуючи цей договір поручитель погоджується з тим, що кредитор вправі в односторонньому порядку частково або в повному обсязі відступити (передати, продати) свої права за цим договором іншій особі - новому кредитору, а поручитель, у такому випадку, зобов`язується відповідати за боржника перед новим кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, закріпленим у ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні.

Згідно з договором про відступлення права вимоги ПП Бізон-тех 2006 передало, а ТОВ Долина-центр прийняло право вимоги до ТОВ "Агропром-центр груп" за договором поставки №ЦО-37 від 30.09.2020 щодо сплати боргу за поставлений товар в сумі 513 918,33 грн.

В п.1.2 договору відступлення права вимоги вказано, що права вимоги відступаються в обсягах та на умовах, що визначені цим договором, та які існують на момент відступлення.

Умовами п.1.3 договору передбачено, що після відступлення права вимоги новому кредитору (ТОВ Долина-центр), первісний кредитор (ПП Бізон-тех 2006) позбавляється права пред`являти боржнику (ТОВ "Агропром-центр груп") будь-які майнові претензії та грошові вимоги щодо боргу в рамках договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 456 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статей 512-517 ЦК України у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

У разі існування зобов`язання забезпечувального характеру (неустойки, поруки, застави тощо) щодо головного зобов`язання, за яким відступається право вимоги, відповідні забезпечувальні права кредитора також передаються новому кредитору.

Так, до нового кредитора в тому числі переходить в повному обсязі і право на неустойку як субсидіарне право. Якщо предмет зобов`язання є подільним (наприклад, зобов`язання по сплаті грошових коштів як основного боргу), то новому кредитору може бути передана лише частина прав первісного кредитора разом із субсидіарними правами у відповідній частині. Субсидіарні права не можуть передаватися самостійно без передачі основних прав за зобов`язанням.

Підписання додаткової угоди від 27.05.2021 між ТОВ Долина-Центр (новим кредитором) та ТОВ "Агропром-Центр Груп" (боржником) також свідчить про досягнення між сторонами згоди саме щодо заміни кредитора за договором поставки №ЦО-37 від 30.09.2020, що спростовує доводи апелянтів про передачу виключно права вимоги до боржника за договором поставки щодо сплати визначеного боргу за поставлений товар.

За таких обставин, як правильно зазначено судом першої інстанції, до ТОВ Долина-центр перейшли права ПП Бізон-тех 2006 у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі й щодо стягнення штрафу та 48 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення частини другої ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Умовами п.7.1.3 договору поставки передбачено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 40 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів.

Згідно з п.7.2.3 договору поставки в разі прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором, покупець замість 3 процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, зобов`язується сплатити постачальнику 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Пунктом 7.3 договору зазначено, що сторона, яка порушила зобов`язання повинна усунути ці порушення, не чекаючи пред`явлення претензії (позову) іншою стороною договору і сплатити проценти, штрафні санкції, що передбачені цим договором і законодавством.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, оскільки сплата заборгованості була прострочена ТОВ "Агропром-центр груп" понад 40 календарних днів, вимога позивача про сплату 58783,67 грн штрафу, тобто у розмірі 20% від суми простроченого грошового зобов`язання, та 62048,73 грн 48 % річних за період прострочення 16.11.2021 31.03.2022, є обґрунтованою.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату повного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018).

Згідно ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Цивільний кодекс не визначає перелік істотних умов, які повинен містити договір поруки.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має і зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II кн. 5 ЦК України).

Згідно з п. 1.1.3 договорів поруки від 01.10.2020, укладених з відповідачами, обов`язки і зобов`язання боржника за основним договорами, що забезпечуються порукою за цим договором - будь-які обов`язки і зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, що існують на дату укладання цього договору, а також ті, що можуть виникнути в майбутньому, у т.ч. зобов`язання боржника сплатити кредитору ціну товару, суму збільшення (індексації) ціни товару, зобов`язання боржника сплатити кредитору проценти, неустойку, інші штрафні санкції, витрати від інфляції.

Відповідно до п. 2.3 договорів поруки, боржник і кредитор мають право, зокрема збільшувати розмір відповідальності боржника перед кредитором за основним договором без повідомлення про це поручителя і узгодження з ним таких дій, домовленостей і документів, а поручитель надає свою згоду на такі дії і домовленості, заздалегідь погоджується з ними. Для збільшення обсягу відповідальності перед кредитором внесення змін до цього договору не потребується.

Таким чином, за умовами укладених договорів поруки поручителі надали згоду на збільшення обсягу зобов`язання, що спростовує доводи апелянтів про те, що позивачем не надано письмових доказів надання поручителем згоди на зміну (збільшення) зобов`язання за договором поставки.

Згідно з п. 2.2. договорів поруки від 01.10.2020, укладених з відповідачами, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за основним договором.

Пунктом 4.1. договорів поруки узгоджено, що кредитор вправі в односторонньому порядку частково або в повному обсязі відступити (передати, продати) свої права за цим договором іншій особі - новому кредитору, а поручитель, у такому випадку, зобов`язується відповідати за боржника перед новим кредитором.

За таких обставин, як правильно зазначено судом першої інстанції, оскільки боржник - ТОВ "Агропром-центр груп" не виконав свої зобов`язання та не сплатив заборгованість позивачу за договором поставки № ЦО-37 від 30.09.2020, пред`явлення позивачем вимоги до відповідачів про стягнення солідарно на підставі ч. 3 ст. ст. 554 ЦК України 293 918,33 грн основного боргу, 62048,73 грн 48% річних та 58783,67 грн - 20 % штрафу є обґрунтованим.

Стосовно посилання апелянтів на те, що судом здійснено правову оцінку обставин справи в контексті правовідносин кредитора та боржника (ТОВ Агропром-Центр Груп) за договором поставки, але не здійснено такої оцінки в контексті правовідносин між кредитором та поручителями, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було надано оцінку всім обставинам справи, у тому числі і правовідносинам між кредитором та поручителями з урахуванням умов узгоджених та підписаних між сторонами договорів поруки. Як вже було зазначено, підписуючи договори, скаржники були ознайомлені зі змістом основного договору та погодились забезпечувати його виконання про що свідчить зміст підписаних між позивачем та поручителями договорів поруки від 01.10.2020.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).

Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Суду у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Суду у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001, заява № 49684/99).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Як свідчать матеріали справи, позивач у позовній заяві просив покласти на відповідачів судові витрати понесені ним у цій справі.

Відповідно до ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, при подачі позову позивач сплатив 6671,26 грн судового збору за платіжним дорученням № 19819 від 13.01.2022.

Разом з цим, з позовних вимог у сумі 414750,73 грн розмір судового збору складає 6221,26 грн.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, судом першої інстанції правомірно розподілено суму судового збору порівну між відповідачами.

Практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

До позовної заяви позивачем надано суду попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого вартість на професійну правничу допомогу адвоката становить 30 000,00 грн.

21.10.2022 позивачем до суду надано заяву (вх. № 7736), в якій останній просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Козачук О.С.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Козачук О.С. від 18.01.2018; договір про надання правової допомоги від 23.12.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2022; додаткові угоди до договору від 23.12.2021, від 31.03.2022, від 25.07.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2021 між ТОВ Долина-центр, клієнтом, та адвокатом Козачук Ольгою Сергіївною укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким адвокат надає клієнту правову допомогу, перелік яких наведено в п.1 даного договору.

Пунктом 4 договору узгоджено, що гонорар здійснюється за домовленістю сторін.

Додатковою угодою від 23.12.2021 сторонами погоджено, що за домовленістю сторін клієнт бере на себе зобов`язання здійснити оплату на користь адвоката за надання ним правової допомоги у фіксованому розмірі гонорару в сумі 30000,00 грн на протязі 20-ти календарних днів з дати підписання акту прийняття-передачі наданих послуг.

20.10.2022 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг, зі змісту якого вбачається, що адвокатом надані такі послуги:

- ознайомлення з документами (правовий аналіз документів) для підготовки позовної заяви про захист прав, свобод та інтересів клієнта, у зв`язку з невиконанням його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" та поручителями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обов`язків з оплати по договору поставки № ЦО -37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього), по договору про відступлення права вимоги № 1/ЦО-37 від 27.05.2021 (з усіма додатками до нього) до договору поставки № ЦО -37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього), по договору поруки від 01.10.2020 до договору поставки № ЦО-37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього) з поручителями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

- моніторинг судової практики по аналогічним справам, формування правової позиції;

- підготовка позовної заяви про захист прав, свобод та інтересів клієнта, у зв`язку з невиконанням його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп" та поручителями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обов`язків з оплати по договору № ЦО-37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього), по договору про відступлення права вимоги № 1/ЦО-37 від 27.05.2021 (з усіма додатками до нього) до договору поставки № ЦО -37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього), по договору поруки від 01.10.2020 до договору поставки № ЦО -37 від 30.09.2020 (з усіма додатками до нього) з поручителями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

- підготовка відповідей на відзиви на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр Груп", ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по справі № 917/332/22;

- підготовка клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 917/332/22;

- підготовка клопотань про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягненні витрат на правничу допомогу по справі № 917/332/22;

- підготовка заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу по справі № 917/332/22;

- вартість послуг адвоката становить 30 000,00 грн.

У клієнта претензій до якості та обсягу, а також строків фактичного надання послуг, немає. Послуги надані вчасно та в заздалегідь обумовлених обсягах. Цей акт є підставою для розрахунків, порядок яких визначений у договорі та додатковій угоді.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19, від 22.12.2022 у cправі № 904/4134/20).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Такі докази, відповідно до частини першої ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу вказаних норм ГПК України вбачається, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ГПК України не передбачено.

Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та солідарний обов`язок (ст. ст. 541-544 ЦК України).

Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки судовим рішенням утверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору.

Отже, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках. Солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено.

Таким чином суд, позбавлений можливості розподілити витрати на професійну правничу допомогу шляхом їх солідарного стягнення з відповідачів у випадку задоволення позову про солідарне стягнення з них заборгованості. Натомість, суд здійснює такий розподіл відповідно до вимог Закону, зокрема ст. ст. 129, 126 ГПК України.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 подали суду заперечення на клопотання позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначили про завищення позивачем розміру судових витрат.

Враховуючи підтвердженість матеріалами справи факту надання адвокатом Козачук О.С. професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги рівень складності, характер спору, обсяг та обґрунтованість підготованих та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, колегія суддів вважає, що заява позивача про розподіл судових витрат є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції з покладенням витрат на відповідачів у визначених частках.

21.02.2023 ТОВ Долина-центр було подано до суду апеляційної інстанції заяву (вх.№2141), в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1128821 від 14.02.2023, договір про надання правової допомоги від 30.12.2022, додаткова угода до договору від 13.02.2023, акт приймання-передачі наданих послуг від 14.02.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2022 між ТОВ Долина-центр, клієнтом, та адвокатом Чижовою Ольгою Сергіївною укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким адвокат надає клієнту правову допомогу, перелік яких наведено в п.1 даного договору.

Пунктом 4 договору узгоджено, що гонорар здійснюється за домовленістю сторін.

Додатковою угодою від 13.02.2023 сторонами погоджено, що за домовленістю сторін клієнт бере на себе зобов`язання здійснити оплату на користь адвоката за надання ним правової допомоги у фіксованому розмірі гонорару в сумі 10000,00 грн на протязі 20-ти календарних днів з дати підписання акту прийняття-передачі наданих послуг.

14.02.2023 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг, зі змісту якого вбачається, що адвокатом надані такі послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22.

У клієнта претензій до якості та обсягу, а також строків фактичного надання послуг, немає. Послуги надані вчасно та в заздалегідь обумовлених обсягах. Цей акт є підставою для розрахунків, порядок яких визначений у договорі та додатковій угоді.

За таких обставин, враховуючи підтвердженність матеріалами справи факту надання адвокатом Чижовою О.С. професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, приймаючи до уваги рівень складності, характер спору, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, відмову у задоволенні апеляційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ТОВ Долина-центр про стягнення з апелянтів 10000,00 грн судових витрат на правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, підлягає задоволенню, з розподіленням цих витрат між скаржниками в рівних частках.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Полтавської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржників в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1367 П/2) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№1368 П/2) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх.№1369 П/2) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.11.2022 у справі №917/332/22 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" (вул. Європейська, буд.146-А, кім.406, м. Полтава, 36008; ) 3333,33 грн відшкодування витрат на професійну правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" (вул. Європейська, буд.146-А, кім.406, м. Полтава, 36008; ) 3333,33 грн відшкодування витрат на професійну правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" (вул. Європейська, буд.146-А, кім.406, м. Полтава, 36008; ) 3333,33 грн відшкодування витрат на професійну правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Повернути справу №917/332/22 до Господарського суду Полтавської області для видачі наказів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.03.2023

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова