ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.03.2023 Справа № 908/883/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко Оксана Володимирівна, розглянувши заяву за вих. № 1592 від 13.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна (пр. Соборності, буд. 15, см. Київ, 02160) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна компанія Економ Плюс (вул. Фортечна, буд. 10-А, м. Запоріжжя, 69002) грошової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 у Господарський суд Запорізької області надійшла письмова заява за вих. № 1592 від 13.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна компанія Економ Плюс заборгованості за договором поставки № 40/19 від 01.09.2019 у розмірі 265043,01 грн., з яких: 201268,19 грн. сума основного боргу, 39267,56 грн. пеня, 2780,83 грн. 3% річних, 21707,86 грн. інфляційні нарахування; 18,57 грн. сума пені за кожен день прострочення платежу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 вказану заяву передано для розгляду судді Ярешко О.В.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 01.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговельна компанія Економ Плюс (покупець) був укладений договір поставки № 40/19 від 01.09.2019. Згідно п. 2.1 договору, замовлення товару фіксується у видаткових накладних. Постачальник поставив покупцю товар відповідно до умов договору згідно з перерахованими у заяві накладними. Заборгованість склала 201268,19 грн. На підставі п. 7.2 договору була нарахована пеня, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України були нараховані 3% річних та інфляційні.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві заявлені вимоги, розмір яких не перевищує розміру, визначеного ст. 148 ГПК України.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно ст.ст. 76-78 ГПК України, належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

У заяві заявник посилається на стягнення заборгованості за договором поставки № 40/19 від 01.09.2019; товар, як зазначено в заяві, був поставлений за вказаним договором згідно перелічених у заяві накладних.

Разом з тим, до заяви додано копії видаткових накладних за порядковими номерами у таблиці, що викладені у заяві: 1-2, 3-7, 9-10, 13-15, 17, 20-23, 25, 30, 32-35, 38, в яких міститься посилання на інший договір № 110/14 від 03.11.2014.

У ряді видаткових накладних взагалі не зазначено посилання на будь-який договір поставки.

Тобто, не зазначено обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника; не надано належних доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Враховуючи наведене, заява вих. № 1592 від 13.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна компанія Економ Плюс грошової заборгованості, подана з порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України; із поданої Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника до боржника на підставі поданих документів, наявності та безспірності грошової заборгованості.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості у сумі 265043,01 грн. на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна у видачі судового наказу за заявою (вих. № 1592 від 13.03.2023) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна компанія Економ Плюс 265043,01 грн. грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 27.03.2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя О.В. Ярешко