ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.03.2023м. ДніпроСправа № 904/4232/22
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 03.03.2023 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Володимирівни, м. Синельникове, Дніпропетровська область
до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро
про визнання незаконним та скасування рішення комісії Синельниківського РЕМ, що є структурним підрозділом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", з розгляду акту про порушення №023271 від 05.05.2020, оформленого протоколом №98 від 28.08.2020.
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Мельник К.О., довіреність №450/2022 від 21.09.2022, адвокат;
СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець Швець Тетяна Володимирівна звернулась до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" з позовом про визнання незаконним та скасування рішення комісії Синельниківського РЕМ, що є структурним підрозділом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", з розгляду акту про порушення №023271 від 05.05.2020, оформленого протоколом №98 від 28.08.2020.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неправомірність оспорюваного рішення; недоведеність безоблікового споживання електричної енергії шляхом незаконного впливу електромагнітних полів на засіб обліку; недотримання відповідачем алгоритму дій щодо фіксації виявленого під час перевірки факту безоблікового користування споживачем електричною енергією; невідповідність акту про порушення №023271 від 05.05.2020 вимогам Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2023 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

На адресу суду 14.03.2023 надійшла заява відповідача від 03.03.2023 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка була направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 06.03.2023.

Відповідач просить прийняти додаткове рішення у справі №904/4232/22 та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000грн.

Відповідач надав до матеріалів справи копії - договору про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021, додаткової угоди №4 від 27.04.2021 до договору №210-ДЕ про надання правової допомоги від 08.01.2021, додаткових угод №20 від 31.12.2021, №32 від 30.12.2022 (про пролонгацію договору); акту надання послуг №54 від 02.03.2023; свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю на підтвердження права на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Мельник К.О., Козак Т.В.; витягів з Єдиного реєстру адвокатів України на підтвердження статусу адвоката Мельник К.О., Козак Т.В.

В акті надання послуг №54 від 02.03.2023 зазначено, що адвокатами Мельник К.О. та Козак Т.В надані відповідачу такі послуги:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів;

- розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази;

- підготовка та подання відзиву на позовну заяву;

- підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив;

- підготовка пояснень у справі, клопотання про долучення документів;

- участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - 06.12.2022, 19.12.2022, 24.01.2023, 07.02.2023, 01.03.2023.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У судовому засіданні від 01.03.2023 під час судових дебатів та у відзиві на позовну заяву відповідач вказував про намір подати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу протягом строку, встановленого статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 03.03.2023 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/4232/22 прийнято до розгляду та призначено судове засідання з розгляду заяви на 23.03.2023.

Запропоновано позивачу надати до суду відзив на відповідну заяву в строк до 22.03.2023 разом з доказами направлення цієї заяви на адресу позивача.

На адресу суду 22.03.2023 надійшли письмові заперечення позивача на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначив, що договором про надання правової допомоги, який укладений між відповідачем та представниками відповідача, як і додатковими угодами до цього договору, не конкретизована вартість послуг стосовно наданих послуг.

Також позивач зазначив, що актом №54 наданих послуг за період з 18.11.2022 по 01.03.2023 за договором про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021, викладено найменування начебто наданих послуг.

Позивач зазначає, що вказаний акт не може слугувати доказом фактичних витрат на професійну правничу допомогу, оскільки перелічені послуги не містять - дати виконання вказаної послуги, ціни такої послуги, витраченого часу або будь-якої іншої еквівалентної характеристики такої послуги. Не можуть бути враховані види послуг - вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики подібних спорів, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази. Представники надають свої послуги відповідачу з 08.01.2021 на підставі договору про надання правничої допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021. Оскільки відповідач є постачальником електроенергії, правовідносини, що є предметом судових процесів, де приймає участь відповідач, подібні.

Також позивач зазначив, що вказані представники приймали участь у справі №904/6062/20, яка є ідентична за суб`єктним складом сторін та доказовою базою. Тому сума начебто понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень, в даному випадку штучно роздута та жодним чином не підтверджується наданими доказами.

Позивач просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу. Але якщо суд не дійде висновку про відмову - просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

В судове засідання від 23.03.2023 представник позивача не з`явився.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", дослідивши надані докази та заперечення позивача, господарський суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем були надані до суду - договір про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021; додаткова угода №4 від 27.04.2021 до договору; додаткова угода №20 від 31.12.2021 до договору; додаткова угода №32 від 30.12.2022 до договору; акт наданих послуг №54 від 02.03.2023; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2057 від 19.10.2009, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3127 від 05.08.2016; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3918 від 08.10.2018.

Представництво інтересів Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" в даній справі здійснювалось адвокатами Ластіною Ю.С. (на підставі довіреності №470/2022 від 22.09.2022), Мельник К.О. (на підставі довіреності №450/2022 від 21.09.2022) та Козак Т.В. (на підставі довіреності №105/2022 від 14.03.2022).

Між адвокатським об`єднанням "Перший радник" (далі - виконавець) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021 (далі - договір).

Додатковою угодою №4 від 27.04.2021 були внесені зміни до договору та зміст договору викладений в новій редакції.

Відповідно до пунктів 1.1. - 1.5 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.04.2021) в рамках даного договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (надалі - послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Для цілей цього договору видами правової допомоги, що може надаватись виконавцем є зокрема, але не виключно:

- надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань;

- збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування;

- ознайомлення з матеріалами судової справи;

- складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо);

- інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів клієнта.

Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

Клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені і в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього виконавець має право бути представником клієнта в органах державної виконавчої влади і місцевого самоврядування, перед державними і недержавними підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, нотаріусами, адвокатами, фізичними особами, суб`єктами підприємницької діяльності, правоохоронними, контролюючими органами, органами внутрішніх справ, а також у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві/відповідачу/третій особі/заявнику/зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав клієнта, у тому числі право: пред`явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях, слідчих діях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати повністю або частково позови; змінювати підстави або предмет позовів; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; укладати мирові угоди; передавати справу на розгляд третейського суду; оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати рішення (ухвали, постанови) суду (їх завірені у встановленому порядку копії); подавати виконавчі документи до стягнення, а також отримувати, підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, у тому числі апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо); засвідчувати власним підписом без обов`язкової необхідності додання печатки справжність копій документів; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених договором; ознайомлюватися з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження - при реалізації виконавчого документа; робити виписки та копії з документів, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їх засвідчення у встановленому для того порядку; заявляти відводи у випадках, передбачених чинним законодавством України; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; замовляти проведення експертизи; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством, та при здійсненні виконавчого провадження; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників процесу та/або виконавчого провадження; оскаржувати рішення суду до касаційної інстанції; апелювати до вищої судової інстанції; оскаржувати дії чи бездіяльність посадових осіб (у тому числі виконавчих органів) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством, сплачувати державне мито, судовий збір, обов`язкові збори та інші необхідні платежі; вчиняти всі інші дії, передбачені Кримінально-процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про виконавче провадження», іншим чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку представника, будуть додільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором.

Документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду справи, є довіреність юридичної особи або ордер.

Згідно з пунктами 3.1.-3.3. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.04.2021) приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором.

Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту.

Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару).

Пунктами 4.1.-4.4. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.04.2021) визначено, що ціна цього договору становить 500000грн. без ПДВ.

Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно, або у фіксованому розмірі.

Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг.

Відповідно до пункту 5.1. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.04.2021) договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підставі додаткових угод №20 від 31.12.2021, №32 від 30.12.2022 строк дії договору був продовжений до 31.12.2022 та до 31.12.2023.

В підписаному без заперечень та зауважень акті наданих послуг №54 від 02.03.2023 вказано, що відповідно до договору та на замовлення клієнта протягом періоду 18.11.2022 - 01.03.2023 в рамках судової справи №904/4232/22 виконавець надав, а клієнт прийняв правову допомогу в наступному обсязі:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів;

- розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази;

- підготовка та подання відзиву на позовну заяву;

- підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив;

- підготовка пояснень по справі, клопотання про доручення документів;

- участь у судових засіданнях у суді першої інстанції - 06.12.2022, 19.12.2022, 24.01.2023, 07.02.2023, 01.03.2023.

Зазначені послуги були надані адвокатами Козак Т.В. та Мельник К.О., повноваження яких підтверджені наявними в матеріалах справи довіреностями та свідоцтвами про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Вартість наданих послуг за актом наданих послуг (розмір гонорару) визначена у фіксованому розмірі і складає 20000грн. без ПДВ.

Позивач в своїх письмових запереченнях виклав свою позицію про незгоду із вартістю наданих відповідачеві послуг з надання правової допомоги та просив суд відмовити в задоволенні заяви відповідача. Водночас позивач просив зменшити розмір таких витрат, якщо суд не дійде до висновків про відмову у задоволенні заяви відповідача.

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Пунктом 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином відсутність доказів фактичної оплати правничих послуг не є підставою для відмови у розподілі витрат відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №923/560/17.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

В акті наданих послуг №54 від 02.03.2023 наведений перелік послуг, наданих клієнту виконавцем, протягом періоду 18.11.2022 - 01.03.2023 в рамках судової справи №904/4232/22.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 02.06.2014), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, Верховний Суд дійшов висновків, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме - пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Як вбачається зі змісту акту наданих послуг №54 від 02.03.2023 послуги адвоката вартістю 20000грн. складаються з:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів;

- розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази;

- підготовка та подання відзиву на позовну заяву;

- підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив;

- підготовка пояснень по справі, клопотання про доручення документів;

- участь у судових засіданнях у суді першої інстанції - 06.12.2022, 19.12.2022, 24.01.2023, 07.02.2023, 01.03.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходилась справа №904/6062/20 за позовом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ФОП Швець Т.В. про стягнення вартості недоврахованої електроенергії в розмірі 497851грн.33коп. за актом про порушення №023271 від 05.05.2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2022, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Представництво інтересів АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у справі №904/6062/20 здійснювалось адвокатом Ластіною Ю.С.

В матеріалах цієї справи наявний відзив, сформований в системі «Електронний суд» та підписаний адвокатом Ластіною Ю.С.

Як зазначав відповідач у своїх поясненнях, під час розгляду справи №904/6062/20 судами детально були досліджені питання правомірності складання акту про порушення №023271 від 05.05.2020, правильності та обґрунтованості здійснених АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» нарахувань за актом про порушення №023271 від 05.05.2020.

Таким чином під час розгляду справи №904/6062/20 вже відбувалось вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази.

Правове обґрунтування незгоди АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» із позовними вимогами ФОП Швець Т.В. в даній справі залишилось майже незмінним.

Враховуючи викладене, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на відповідачеві.

Керуючись статтями 3, 4, 13, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 03.03.2023 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/4232/22 - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Володимирівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (ідентифікаційний код 23359034; місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В судовому засіданні 23.03.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складений 27.03.2023.

Суддя Р.Г. Новікова