ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Справа №926/12/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Залуцького Д.Т.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України б/н від 26.12.2022 (вх. № 01-05/10/23 від 02.01.2023)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 (повний текст рішення виготовлено 23.11.2022, суддя Бутирський А.А.)

та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України б/н від 17.01.2023 (вх. № 01-05/221/23 від 23.01.2023)

на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 20.12.2022, суддя Бутирський А.А.)

у справі №926/12/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України м. Київ

до відповідача: фізичної особи-підприємця Максимчука Максима Олександровича с. Подвірне, Чернівецького району, Чернівецької області

про: стягнення 174 661,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про ухвалення додаткового рішення .

ТОВ Світ інструменту України звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Максимчука Максима Олександровича про стягнення 174 661,91 грн заборгованості, з них: 152 974,03 грн основного боргу, 10 300,12 грн 15% річних та 11 387,76 грн пені, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору поставки товару № 0252/20-п від 04.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у грудні 2020 року поставлено відповідачеві за видатковими накладними/товаро-транспортними накладними товар на загальну суму 152974,03 грн, який не був відповідачем оплачений.

Крім того, за результатами розгляду справи, 21.11.2022 від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 19 156,90 грн.

В обґрунтування вимог заяви про розподіл судових витрат відповідач зазначає, що у зв`язку тим, що судом відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України у задоволенні позову до Фізичної особи-підприємця Максимчука Максима Олександровича, витрати на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, покладаються на позивача.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України до Фізичної особи-підприємця Максимчука Максима Олександровича про стягнення заборгованості у сумі 174 661,91 грн.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що доказів, які б переконливо засвідчували факт поставки товару та прийняття такого товару відповідачем, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) МВС України № СЕ-19/126-22/5295-ПЧ від 22.09.2022, видаткові та товарно-транспортні накладні на загальну суму 152 974,03 грн. підписані не відповідачем, а іншою особою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими засобами факт поставки відповідачу товару на суму 152 974,03 грн., а отже, не довів і виникнення у відповідача обов`язку цей товар оплатити, що, в свою чергу, також виключає можливість застосування до відповідача такої міри відповідальності, як нарахування 15% річних та пені.

Додатковим рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна" , вул. Сім`ї Стешенків, буд. 1, м. Київ на користь Фізичної особи-підприємця Максимчука Максима Олександровича, РНОКПП НОМЕР_1 , с. Подвірне, Чернівецького району, Чернівецької області 19 156,90 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення зазначив, що до закінчення судових дебатів у справі відповідачем зроблено заяву про понесення судових витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані відповідачем договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 24.01.2022, який укладений відповідачем та адвокатом Гінінгером А.З., розрахунок розміру винагороди від 17.11.2022, акт приймання-передачі наданих послуг від 17.11.2022 на суму 19156,90 грн та рахунок-фактура від 17.11.2022 р. на суму 19156,90 грн підтверджують понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 19 156,90 грн та такі витрати слід стягнути з позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що призвело до винесення незаконного рішення.

Зокрема, апелянт стверджує, що загальна вартість поставленого позивачем та не оплаченого відповідачем товару становить 152 974,03 грн, а факт поставки товару підтверджується підписаними Покупцем видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, які долучено до матеріалів справи.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не було враховано письмові докази, а саме відповідь ТОВ ТК «САТ» №2907/А3 від 29.07.2022, з якої, як стверджує апелянт, вбачається, що товар було отримано саме відповідачем.

Крім того, апелянт не погоджується з обґрунтуванням оскаржуваного рішення висновком проведеної почеркознавчої експертизи, за яким підписи на видаткових та товарно-транспортних накладних не належать відповідачу. На противагу даному висновку апелянт стверджує, що зазначення отримувачем товару на товарно-транспортних накладних паспортних даних відповідача та перевірку особи отримувача перевізником ТОВ ТК «САТ» підтверджує, що товар було передано саме відповідачу.

Також апелянт вважає, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за Договором, а тому судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача передбачених умовами Договору 15% річних та пені.

З огляду на вищенаведене, апелянт просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 у справі №926/12/22 та увалити нове рішення про задоволення позову.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» оскаржило таке в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 19 156,90 грн, в той час, як в межах розгляду справи адвокатом було здійснено ознайомлення з позовною заявою незначної складності, підготовку відзиву на позовну заяву на дві сторінки та клопотання у справі.

На переконання апелянта, справа є нескладною та не потребує великої кількості часу для досвідченого адвоката, тому зазначена сума оплати послуг є явно завищеною.

Відтак, апелянт просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 у справі №926/12/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 156,90 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався та відзиву на апеляційні скарги не надав.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 у справі 926/12/22.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 у справі №926/12/22. Об`єднано розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 у справі №926/12/22, в одне провадження для спільного розгляду. Розгляд справи №926/12/22 призначено на 15.03.2023.

У судове засідання 15.03.2023 сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявні клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності.

Відтак, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача.

Під час розгляду справи відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України від учасників судового процесу не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

04.03.2020 р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) укладено договір поставки товару № 0252/20-П (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору, Постачальник зобов`язався поставити та передати, а Покупець прийняти та сплатити в терміни і на умовах цього Договору Товари, що належать Постачальнику.

Пунктами 1.2, 1.3 Договору унормовано, що товар поставляється та приймається в асортименті, в кількості та за цінами, вказаними в видаткових накладних Постачальника. Найменування і кількість товару визначаються відповідно до заявок Покупця.

Відповідно до пункту 2.1 Договору передбачено, що постачальник постачає товар відповідно до Заявки Покупця згідно всіх необхідних характеристик даного товару.

Відповідних заявок Покупця позивач суду не надав.

Згідно пункту 3.4 Договору повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що одержує товарно-матеріальні цінності за Договором, підтверджуються довіреністю, кільцевою довіреністю, тощо. З метою підтвердження факту передачі конкретної партії товару, Покупець надає, а Постачальник отримує Довіреність з зазначенням матеріально відповідальних осіб, їх паспортних даних, зразків підписів і відтисків штампів/печаток/факсиміле, які уповноважені отримувати товарно-матеріальні цінності від імені Покупця.

Передбачених п. 3.4 Договору довіреностей позивач суду не надав.

Згідно пункту 4.1., 4.2. Договору, ціна товару, яка входить у партію поставки, остаточно узгоджується та вказується сторонами у видатковій накладній на поставку відповідної партії товару або в рахунку, який дійсний до сплати Покупцем протягом 5 (п`яти) робочих днів. Вартість товару включає вартість його доставки. Зміна остаточно узгодженої сторонами ціни товару після його поставки Покупцю не допускається. Сума цього Договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених Постачальником на протязі строку дії цього Договору.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що покупець повинен сплатити суму партії товару в наступному порядку:

- попередня оплата товару, що постачається у розмірі 100% від суми встановленої у рахунку в т.ч. ПДВ, сплачується Покупцем у строки, встановлені у рахунку, після отримання від Постачальника рахунку. Постачальник має право не здійснювати поставку товару без наявності попередньої оплати партії товару на розрахунковому рахунку Постачальника або

- у разі якщо Покупець отримує товар на умовах відстрочення платежу, Покупець сплачує поставлений товар протягом 21 календарних дні з дати поставки відповідної партії товару Постачальником.

В платіжному дорученні зазначити призначення платежу: оплата видаткової накладної: номер, місяць, дата, рік, згідно договору поставки: номер, місяць, дата, рік. У випадку відсутності зазначення призначення платежу, Постачальник не несе відповідальність за правильність зарахування коштів по даному договору.

Оплата здійснюється Покупцем особисто в розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний в реквізитах Постачальника в цьому договорі або іншим шляхом не забороненим чинним законодавством (пункт 4.4. Договору).

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за порушення строків розрахунків за отриманий товар на умовах відстрочення платежу, Постачальник має право нарахувати Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення розрахунку від існуючої суми заборгованості, а також у якості санкції, керуючись ст. 625 ЦК України, за порушення боржником виконання грошового зобов`язання Постачальник має право нарахувати на суму заборгованості проценти у розмірі 15% (п`ятнадцять) річних.

Пунктами 10.1. та 10.2. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і продовжує діяти до 31.12.2022. Якщо Сторони до моменту закінчення терміну дії цього Договору не виявлять бажання його розірвати. договір вважається автоматично пролонгований на наступний рік.

Доказів припинення дії договору суду не надано.

Позивач посилається на те, що на підставі видаткових накладних №ИНС 0036066 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036077 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036083 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036044 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036184 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036150 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036204 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036262 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036264 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036590 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036571 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036554 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036668 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036667 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036655 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036669 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036718 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036717 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036661 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036795 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036796 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036982 від 16.12.2020р.; №ИНС 0036965 від 16.12.2020р.; №ИНС 0037097 від 17.12.2020р.; №ИНС 0037179 від 18.12.2020р. №ИНС 0037625 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037628 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037807 від 24.12.2020р.; №ИНС 0037808 від 24.12.2020р., та товаро-транспортних накладних №299162228; №299137249; №299153358; №299160186; №299150537; №299152262; №299146892; №299148286; №299139238; №299144067 відповідачу поставлено товар на загальну суму 152974,03 грн.

Ухвалою від 13.07.2022 р. у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру (НДЕКЦ) МВС України.

На вирішення експерту поставлено наступні запитання:

- чи виконаний підпис у видаткових накладних №ИНС 0036066 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036077 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036083 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036044 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036184 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036150 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036204 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036262 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036264 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036590 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036571 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036554 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036668 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036667 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036655 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036669 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036718 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036717 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036661 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036795 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036796 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036982 від 16.12.2020р.; №ИНС 0036965 від 16.12.2020р.; №ИНС 0037097 від 17.12.2020р.; №ИНС 0037179 від 18.12.2020р. №ИНС 0037625 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037628 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037807 від 24.12.2020р.; №ИНС 0037808 від 24.12.2020р. від імені одержувача Максимчуком Максимом Олександровичем чи іншою особою?

- чи виконаний підпис у товаро-транспортних накладних №299162228; №299137249; №299153358; №299160186; №299150537; №299152262; №299146892; №299148286; №299139238; №299144067 від імені одержувача Максимчуком Максимом Олександровичем чи іншою особою?

Відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) МВС України № СЕ-19/126-22/5295-ПЧ від 22.09.2022 р. в процесі дослідження встановлено наступне:

1. підписи у в рядку Отримав(ла) у видаткових накладних: №ИНС 0036066 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036077 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036083 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036044 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036184 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036150 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036204 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036262 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036264 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036590 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036571 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036554 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036668 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036667 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036655 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036669 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036718 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036717 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036661 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036795 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036796 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036982 від 16.12.2020р.; №ИНС 0036965 від 16.12.2020р.; №ИНС 0037097 від 17.12.2020р.; №ИНС 0037179 від 18.12.2020р. №ИНС 0037625 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037628 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037807 від 24.12.2020р.; №ИНС 0037808 від 24.12.2020р. - виконані не Максимчуком Максимом Олександровичем, а іншою особою.

2. підписи в графі Підпис клієнта у товарно-транспортних накладних: №299162228; №299137249; №299153358; №299160186; №299150537; №299152262; №299146892; №299148286; №299139238; №299144067, - виконані не Максимчуком Максимом Олександровичем, а іншою особою.

Судовий експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України попереджений.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини щодо виконання договору поставки.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частинами 1, 2 та 3 статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків( ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

За ч.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Тлумачення наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару корелює обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

У справі, що розглядається спірним, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін, є питання обсягу (кількості) поставленого відповідачу товару за договором, його ціни, розміру оплати та, як результат, суми боргу за поставлений товар, стягнення якої є предметом даного позову.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушене, самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги.

В той же час, надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, належить суду.

Згідно чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити визначену суму коштів, яка складатиме еквівалент вартості наданих послуг.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, накладна - це документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (стаття 86 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З наявного в матеріалах справи висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) МВС України № СЕ-19/126-22/5295-ПЧ від 22.09.2022 вбачається, що підписи у в рядку Отримав(ла) у видаткових накладних: №ИНС 0036066 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036077 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036083 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036044 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036184 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036150 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036204 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036262 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036264 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036590 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036571 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036554 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036668 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036667 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036655 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036669 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036718 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036717 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036661 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036795 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036796 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036982 від 16.12.2020р.; №ИНС 0036965 від 16.12.2020р.; №ИНС 0037097 від 17.12.2020р.; №ИНС 0037179 від 18.12.2020р. №ИНС 0037625 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037628 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037807 від 24.12.2020р.; №ИНС 0037808 від 24.12.2020р. - виконані не Максимчуком Максимом Олександровичем, а іншою особою. Підписи в графі Підпис клієнта у товарно-транспортних накладних: №299162228; №299137249; №299153358; №299160186; №299150537; №299152262; №299146892; №299148286; №299139238; №299144067, - виконані не Максимчуком Максимом Олександровичем, а іншою особою.

Вказаний висновок експерта колегія суддів враховує, як належний та допустимий доказ у даній справі, оскільки він відповідає всім зазначеним вище вимогам процесуального закону, а саме містять: докладний опис проведених судовим експертом досліджень, висновки, обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, зазначення де, коли, ким складено, питання, які були поставлені експертові, матеріали, які використав експерт, доказ обізнаності експерта про кримінальну відповідальність тощо.

Доводи апелянта про те, що місцевий господарський суд безпідставно не прийняв до уваги в якості належного доказу лист-відповідь ТОВ ТК «САТ» №2907/А3 від 29.07.2022, з якої, як стверджує апелянт, вбачається, що товар було отримано саме відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги оскільки відповідний лист-відповідь не є документом, який містить відомості, які підтверджують вчинення господарської операції в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" та не містить прямого висновку про належність підпису на накладних відповідачу.

За таких обставин, видаткові накладні №ИНС 0036066 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036077 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036083 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036044 від 07.12.2020р.; №ИНС 0036184 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036150 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036204 від 08.12.2020р.; №ИНС 0036262 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036264 від 09.12.2020р.; №ИНС 0036590 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036571 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036554 від 11.12.2020р.; №ИНС 0036668 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036667 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036655 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036669 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036718 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036717 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036661 від 14.12.2020р.; №ИНС 0036795 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036796 від 15.12.2020р.; №ИНС 0036982 від 16.12.2020р.; №ИНС 0036965 від 16.12.2020р.; №ИНС 0037097 від 17.12.2020р.; №ИНС 0037179 від 18.12.2020р. №ИНС 0037625 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037628 від 23.12.2020р.; №ИНС 0037807 від 24.12.2020р.; №ИНС 0037808 від 24.12.2020р., та товарно-транспортні накладні №299162228; №299137249; №299153358; №299160186; №299150537; №299152262; №299146892; №299148286; №299139238; №299144067, надані позивачем до суду, не можуть вважатися документами, які були складені на підтвердження господарської операції з поставки товару 152 974,03 грн.

Зважаючи на те, що позивачем крім видаткових та товарно-транспортних накладних не надано інших належних та допустимих доказів факту поставки товару, на підставі якої у відповідача могли б виникнути зобов`язання з оплати, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій та задоволення відповідних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України».

Отже місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення суду, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Крім того, п.2 ч. 2 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За положеннями ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 19 156,90 грн, в той час, як в межах розгляду справи адвокатом було здійснено ознайомлення з позовною заявою незначної складності, підготовку відзиву на позовну заяву на дві сторінки та клопотання у справі.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Щодо посилання апелянта на те, що сума стягнення витрат на професійну правничу допомогу завищена, неспівмірна та не відповідає складності справи, то колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем документально підтверджено суму витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Зокрема, відповідачем надано Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 24.01.2022 р., який укладений відповідачем та адвокатом Гінінгером А.З.; розрахунок розміру винагороди від 17.11.2022 р., згідно якого обсяг наданих юридичних послуг становить 19156,90 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 17.11.2022 р. на суму 19156,90 грн.; рахунок-фактура від 17.11.2022 р. на суму 19156,90 грн.

Зі змісту п.1.2. Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 24.01.2022 вбачається, що сторонами погоджено вартість послуг адвоката.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, хоча, відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, належним чином повідомлявся про розгляд заяви про розподіл судових витрат. Крім того, до заяви про розподіл судових витрат відповідачем долучено докази надсилання відповідної заяви позивачу.

При вирішенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстації, прийшов до висновку, що відповідач підтвердив понесення витрат на правову допомогу у сумі 19156,90 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд ухвалив оскаржуване додаткове рішення з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та додаткового рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведені апелянтом в апеляційних скаргах доводи, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновки місцевого господарського суду, тому підстав для їх задоволення не має, оскаржувані рішення та додаткове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна", зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 та додаткового рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 у справі №926/12/22. Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваних рішень суду першої інстанції у даній справі, судовою колегією не встановлено.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Світ інструменту України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2022 та додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2022 у справі №926/12/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.03.2023

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.