ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" березня 2023 р. Справа № 924/330/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали

заяви ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

встановив: фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Хмельницької області із заявою (від 24.03.2023), в якій просить, зокрема відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність.

При розгляді заяви судом враховується, що провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ, Кодекс), Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України (ч. 1 ст. 2 КУзПБ).

Статтею 113 Книги четвертої КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 КУзПБ боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

При цьому вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема у ст. 116 КУзПБ.

Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначений, зокрема ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Щодо дотримання заявником вимог п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ судом враховується, що у доданому до заяви конкретизованому списку кредиторів та боржників заявник зазначає про наявність загальної суми заборгованості боржника перед кредиторами в розмірі 131358,17 гривні. На підтвердження цих обставин заявником також надано виписку ТОВ "Українське бюро кредитних історій" станом на 16.02.2023.

Проте ані вищезазначений список, ані інші додані до заяви документи не містять інформації щодо загальної суми заборгованості за основним зобов`язанням та обов`язковим окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені) по кожному кредитору окремо, оскільки в наданому заявником списку зазначено лише загальну суму поточної заборгованості без окремого визначення основного боргу та суми неустойки (пені, штрафу). А вказані у списку кредиторів умови договорів про порядок нарахування пені та штрафів не є нарахованими сумами неустойки, штрафів, окреме зазначення яких передбачене п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ. Посилання ж заявника на те, що для уточнення всіх складових боргу було надіслано запити, не скасовує обов`язку заявника зазначити у заяві відомості, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Зазначення у заяві про відсутність означених доказів не є тією обставиною, за якою можна припустити наявність проблеми у визначенні точної суми заборгованості перед кожним кредитором та диференціації її на складові частини (основний борг, штраф, пеня тощо).

Оскільки наданий заявником суду конкретизований список кредиторів містить у собі лише загальну суму грошових вимог відповідних фінансових установ без обов`язкового окремого зазначення суми основної заборгованості, суми неустойки (штрафу, пені) щодо кожного з кредиторів, відповідний список не може братись судом до уваги як належний доказ виконання п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу.

Як зазначалося вище, пунктом 4 ч. 3 ст. 116 КУзПБ передбачено надання до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність опису майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна.

Проте наданий заявником опис майна боржника не містить відомостей щодо наявності або відсутності іншого рухомого майна, крім транспортних засобів, яке дало б змогу погасити зазначену у заяві заборгованість перед кредиторами.

З приводу виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 116 КУзПБ судом враховується надання заявником відповідної інформації, зокрема з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта, проте документів, визначених Порядком ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, які підтверджують наявність або відсутність обтяження рухомого майна, заявником суду надано не було.

Подання заявником декларацій про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, передбачене п. 11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

При цьому декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (ч. 5 ст. 116 Кодексу).

Так, у долучених до заяви деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020-2022 роки заявником визначено членами сім`ї матір, батька, сестру боржника та співмешканця боржника. Разом з тим, в деклараціях зазначено про ненадання цими особами інформації щодо майна, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування членів сім`ї боржника; щодо майна, яким члени сім`ї боржника володіють спільно з іншими особами.

Одночасно до заяви додано Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (від 07.02.2023), згідно з якими за особою, зазначеною заявником як її матір, 27.10.2021 зареєстровано право спільної часткової власності на земельні ділянки та житловий будинок; за особою, визначеною заявником як її батько, 21.10.2016 зареєстровано право спільної часткової власності на земельну ділянку, 10.12.2006 - на будинок.

Судом звертається увага на п. 9 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, відповідно до якого боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

Крім того, подана заява не містить доказів неможливості отримання заявником інформації із відповідних офіційних джерел щодо членів сім`ї, які не надали інформацію, необхідну для заповнення відповідних розділів декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.

У постанові від 30.06.2022 у справі №914/100/20 Верховний Суд звернув увагу, що інститут реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Разом з тим, з поданих матеріалів слідує, що заявником не надано доказів здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Натомість заявник, посилаючись на п. 37 постанови Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20, додав до заяви про неплатоспроможність, зокрема заяву (від 20.03.2023) про затвердження кандидатури Хомича Романа Володимировича та призначення керуючим реструктуризацією боргів; заяву арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича (від 09.02.2023) про участь у справі про неплатоспроможність заявника; договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 09.02.2023.

З приводу зазначеного судом враховується, що згідно з ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2684 гривні.

Таким чином, станом на дату звернення заявника із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність розмір авансування винагороди керуючому реструктуризацією становить 40260 гривень.

Положеннями ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) у відповідному розмірі подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в обов`язковому порядку.

Інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструктуризацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним. При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі №927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).

Тобто зазначене є гарантією з боку держави оплати праці керуючого реструктуризацією заявником на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Заявником у порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства не надано до заяви доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 40260,00 гривні. Натомість заявник посилається на договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 09.02.2023, укладений з арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем, відповідно до якого оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 40260,00 грн за весь строк виконання повноважень, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією, і заявник вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 4026,00 грн щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність (п. п. 3.1, 3.2 договору), та на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

Так, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20 зроблено висновок про можливість боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Виходячи з вищенаведеної позиції Верховного Суду, можливість мирного врегулювання між боржником та арбітражним керуючим в питанні авансування грошової винагороди допускається за умови наявності у боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. При цьому, Верховний Суд зазначив, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих доказів та вказав на право місцевого господарського суду, а не обов`язок, розгляду питання щодо альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність.

Тобто вищезазначена позиція Верховного Суду, на яку посилається заявник, передбачає відстрочення оплати арбітражного керуючого та, відповідно, пов`язує його із моментом реалізації майна боржника, тоді як доданим до заяви договором передбачено розстрочення оплати послуг керуючого реструктуризацією на 10 місяців. Проте у поданій заяві заявник зазначає про відсутність у неї майна, в доданому до заяви проекті плану реструктуризації боргів зазначає про відсутність доходів та різницю між доходами та витратами в місяць (без урахування платежів з оплати послуг арбітражного керуючого) в розмірі "-" 4684 грн, з чого суд доходить висновку про ненадання доказів спроможності заявника щодо мирного врегулювання питання оплати послуг арбітражного керуючого шляхом укладення відповідного договору.

Крім того, за відсутності доказів наявності майна не відстежується досягнення такої кінцевої мети як оплата праці керуючого реструктуризацією після реалізації належного заявниці майна під час здійснення процедури банкрутства, що впливає на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого (керуючого реструктуризацією), позбавивши останнього права на отримання у повному розмірі винагороди.

Суд зазначає, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять положень про можливість прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією, як це зазначено у п. 3.1 наданого договору. Положеннями статті 114 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не встановлювати комітетом кредиторів оплату послуг.

До того ж, за змістом статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів.

Суд зауважує, що в процедурі розгляду заяви про неплатоспроможність можливі випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі. Зокрема положеннями статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою. Також відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень може бути здійснено господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; зловживання правами арбітражного керуючого; подання до суду неправдивих відомостей; відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; припинення діяльності арбітражного керуючого; наявності конфлікту інтересів.

Положеннями статті 26 Кодексу України з процедур банкрутства визначено підстави для припинення діяльності арбітражного керуючого, зокрема, такою підставою може бути неможливість виконувати повноваження за станом здоров`я; нормами статті 29 Кодексу України з процедур банкрутства - випадки тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. А, отже, з наведених процедурних норм вбачається, що під час провадження у справі про неплатоспроможність можуть мати місце випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі внаслідок відсторонення, припинення діяльності, тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого тощо.

Однак за умови відсутності авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією, новий керуючий реструктуризацією буде позбавлений можливості отримати винагороду, право на яку передбачене п. 3 ч. 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства.

За таких умов наявність угоди боржника з попереднім арбітражним керуючим не зможе замінити отримання новим арбітражним керуючим визначеної та гарантованої винагороди в розмірі та порядку, передбаченому Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки зобов`язання боржника будуть персоналізовані щодо конкретного арбітражного керуючого.

Суд звертає увагу заявника на однозначне врегулювання даного питання про обов`язок боржника - фізичної особи здійснити авансування винагороди арбітражного керуючого в момент звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім того, як убачається з матеріалів заяви, наданий заявником примірник договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 09.02.2023 підписаний лише арбітражним керуючим та не містить підпису самого заявника, а тому не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

До заяви заявником додано копію квитанції від 15.02.2023 №Р7ТК-ЕНЕМ-75МЕ-50РВ та копію платіжної інструкції від 15.03.2023 №0.0..1 про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Хмельницької області винагороди арбітражному керуючому у розмірі по 4026,00 грн всього на суму 8052,00 гривні. Таким чином, заявнику необхідно здійснити доплату авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією за три місяці у розмірі 32208,00 гривні.

Отже, зважаючи на те, що заявником не надано суду відповідних доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, суд дійшов висновку про недотримання заявником також положень п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу.

Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст. 116 КУзПБ разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 124 КУзПБ визначено, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються, зокрема розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів. План реструктуризації боргів може містити положення про: реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у т.ч. того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у т.ч. розміру та строків погашення боргів; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини; виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів.

Однак у доданому до заяви проекті плану реструктуризації боргів на наступні 5 років зазначено про розміри витрат (4684 грн, з яких 2684,00 грн прожитковий мінімум і 2000,00 грн орендна плата за квартиру) та доходів боржника (0 грн), припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виплат заборгованості, право заявника достроково сплатити борг за пропорційною системою та суму для погашення вимог кредиторів за 1 місяць (-4684 грн).

Разом з тим, запропонований строк дії плану реструктуризації з урахуванням розміру щомісячного погашення вимог кредиторів суперечать визначеному заявником розміру загальної заборгованості перед кредиторами. Проект не містить будь-яких пропозицій щодо заходів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів. При цьому, зазначаючи суму погашення вимог кредиторів за 1 місяць з від`ємним значенням, заявник не вказує про заплановане відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини у разі виконання плану реструктуризації боргів. Крім того, до заяви додано копію розписки від 17.03.2023, в якій заявник підтверджує щомісячне отримання грошової допомоги від свого чоловіка в сумі 4800,00 грн на забезпечення життєво необхідних потреб, однак у проекті плану реструктуризації боргів заявником зазначено про відсутність доходу.

Крім того, судом звертається увага на неврахуванням заявником при визначенні своїх місячних витрат витрат на оплату послуг керуючого реструктуризацією, які, як стверджує заявник, вона буде щомісячно сплачувати на підставі договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 09.02.2023.

Також, зазначаючи про наявність щомісячних витрат на оренду квартири у розмірі 2000,00 грн, заявник надає про це розписку від 14.02.2023. Однак судом звертається увага, що згідно з вимогами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

З огляду на наведене відповідна розписка заявника не може бути належним доказом підтвердження обставин щодо витрат на оренду квартири, викладених у заяві.

Враховуючи вищезазначене, не відповідає вимогам ст. 77 ГПК України і долучені до заяви розписки від 06.02.2023 щодо неможливості отримання довідки про зареєстрованих осіб, від 24.02.2023 та від 27.02.2023 про відмову осіб надавати відомості про себе.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, дослідивши зміст заяви та сукупність поданих заявником доказів на обґрунтування його неплатоспроможності, суд доходить висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність без руху.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в разі неусунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із відповідною заявою згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України та ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст. 74, 77, 80, 91, 162, 164, 174, 234, 235 ГПК України, ст. 2, 30, 37, 113, 115-116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху, встановивши заявнику строк у сім днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме надання:

- конкретизованого списку кредиторів, оформленого відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу, зокрема із зазначенням щодо кожного кредитора окремо загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) з відображенням періоду виникнення зобов`язання;

- витягу відповідно до Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, який підтверджує наявність або відсутність рухомого майна у заявника, яке є обтяженим у той чи інший спосіб;

- відомостей щодо наявності (відсутності) у заявника іншого рухомого майна, крім транспортних засобів, яке може бути спрямоване на погашення заборгованості, про яку вказує заявниця у своїй заяві;

- належним чином оформлених декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, доказів на підтвердження наявності підстав для зазначення у декларації про ненадання інформації членами сім`ї;

- доказів доплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 32208,00 грн на депозитний рахунок Господарського суду Хмельницької області;

- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), в тому числі щодо заходів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів.

Повідомити учасників справи, що інформацію по справі, що розглядається доступна на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Ухвала набрала законної сили 31.03.2023, оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2, 3 - заявнику ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1)