ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/245/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, 29, )
до Фізичної особи-підприємця Саакян Саркіс Аршавірі ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )
про стягнення 17567,23 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Саакян Саркіса Аршавірі (відповідач) про стягнення загальної заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 6398 від 30.11.2016 у сумі 11920,51 грн, 809,47 грн - 3% річних, 4837,25 грн - інфляційних витрат. Крім того, позивач просить покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/245/23 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про відкриття позовного провадження був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції (ухвали суду про відкриття провадження у справі) за адресою, вказаною у позовній заяві позивачем, яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61058, м. Харків, вул. Юри Зойфера, 3, кв. 13, ІПН НОМЕР_1 .

Проте, копія ухвали суду була повернута до суду 31.01.23 з відміткою Укрпошти - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Необхідно зазначити, що існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на вищевикладене, відповідач належним чином був повідомлений судом про розгляд даної справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

30.11.2016 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Саакян Саркіс Аршавірі (надалі - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 6398 (надалі - договір).

Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 8,8 кв.м, далі "Майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, ст.м. "Держпром", пішохідний перехід на ст.м. "Університет", кіоск № 3 та знаходиться на балансі комунального підприємства "Харківський метрополітен" (у подальшому іменоване "Балансоутримувач" (п.1.1. договору).

Згідно п.2.1. договору, набуття орендарем права користування Майном настає після підписання сторонами договору та акту приймання-передачі Майна.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується Актом прийому-передачі орендованого Майна, підписаним сторонами 30.11.2016 (Додаток до договору), згідно якого відповідач прийняв у строкове платне користування Майно.

Додатковою угодою від 30.11.2017 до договору оренди №6398 від 30.11.2016 (надалі - додаткова угода) договір було викладено в новій редакції.

Пунктом 3.2. додаткової угоди встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу (далі - Методика) (Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 755/17 від 20.09.2017).

Орендна плата становить 3368,42 грн. без ПДВ за жовтень 2017.

Ставка орендної плати становить 18%.

Відповідно до п. 3.3. додаткової угоди, нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.

Згідно п.3.4. додаткової угоди, нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акту приймання-передачі майна або з моменту розірвання договору у відповідності до п.10.6.

Пунктом 10.6. договору передбачено, що дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі чи знищення об`єкта оренди; дострокового за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем чи орендодавцем; скасування (припинення) державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності; смерті орендаря; інших причин, передбачених діючим законодавством).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця протягом 20 календарних днів наступного місяця, (п. 3.5. додаткової угоди). Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом корегування розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, (п. 3.6 додаткової угоди).

Пунктом 3.7. додаткової угоди визначено, що орендна плата перераховується в розмірі 30% на поточний рахунок балансоутримувача та 70% - до бюджету міста Харкова.

Відповідно до умов п. 3.10 додаткової угоди, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь балансоутримувача та бюджету міста Харкова з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання - передачі майна або з моменту розірвання договору відповідно до п. 10.6 (п. 3.4. додаткової угоди).

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а після цього сплачується основна сума боргу з орендної плати (п.3.11. додаткової угоди).

Обов`язком орендаря згідно умов п.4.4. додаткової угоди є своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі) та здійснювати звірку розрахунків орендної плати із балансоутримувачем та орендодавцем не менш ніж один раз у квартал шляхом підписання акта звірки (п. 4.5. додаткової угоди).

Позивач вказує, що відповідач протягом строку дії договору свої обов`язки, зазначені у пунктах 3.5.-3.7., 4.4. додаткової угоди виконував не в повному обсязі, а саме сплачував орендну плату не в повному обсязі.

Між сторонами підписано Акт звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами за період з 01.01.2020 по 18.02.2022, зокрема і за договором оренди нерухомого майна № 6398 від 30.11.2016.

Позивач вказує, що станом на 31.12.2022 заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі складає 11920,51 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані позивачем та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Враховуючи вищевикладене, позивач свої зобов`язання за договором оренди нерухомого майна виконав в повному обсязі та передав орендарю по акту приймання - передачі нерухоме майно. Проте, відповідач свої зобов`язання за укладеним договором виконав не в повному обсязі, нараховані орендні платежі у розмірі 11920,51 грн не сплатив.

Відповідно до статті 222 Господарського кодексу України, позивачем 19.11.2020 за вих. № 27/2121/01-09, 10.03.2021 за вих. № 27/405/01-09 та 04.08.2021 за вих. № 27/1369/01-09 направлено відповідачу повідомлення щодо розміру наявної заборгованості за договором та необхідністю її погашення, що підтверджується підписом відповідача про їх отримання. Проте відповідач на вказані повідомлення позивача не відреагував та суму боргу не сплатив.

Строк дії договору закінчився 30.11.2020 та цього ж дня було складено Акт прийому - передачі нерухомого майна загальною площею 8,8 кв.м, розташованого за адресою: м. Харків, ст.м. "Держпром", пішохідний перехід на ст.м. "Університет", кіоск № 3, який був підписаний відповідачем та майно повернуто позивачу.

Проте, на день звернення до суду із позовом, заборгованість відповідачем не погашено, заперечення проти їх нарахування, та/або щодо їх суми - не отримано.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 11920,51 грн заборгованості та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 11920,51 грн, суд приходить до висновку про наявність законних підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача 11920,51 грн заборгованості, оскільки заявлені позовні вимоги є законними, правомірними та обґрунтованими, тому є такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені до стягнення: інфляційні витрати у розмірі 4837,25 грн та 3% річних у розмірі 809,47 грн.

Згідно п.9.1. додаткової угоди від 30.11.2017 до договору оренди №6398 від 30.11.2016 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме інфляційні витрати у розмірі 4837,25 грн та 3% річних у розмірі 809,47 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 509, 512-514, 525, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Саакян Саркіс Аршавірі ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06.09.1996, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АГ №110880) на користь Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, 29, ) заборгованість за договором у розмірі 11920,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 4837,25 грн, 3% річних у розмірі 809,47 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "27" березня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко