ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 березня 2023 року Справа № 903/1059/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Королюка І.В.,

за участю представників:

від позивача: Новік В.І. адвокат (ордер серії СА №1048617 від 22.02.2022),

від відповідача: Овчарук А.О. адвокат (ордер серії АС№1051928 від 16.01.2023),

розглянувши заяву адвоката Овчарука А.О. - представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка

про винесення додаткового рішення

по справі №903/1059/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Український мак, м. Черкаси

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка, с. Губин Перший, Горохівського району, Волинської області

про стягнення 185356,80 грн.,

в с т а н о в и в:

ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.03.2023 на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України було залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Український мак б/н від 29.12.2022 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 185356,80 грн., оскільки позовна заява від 29.12.2022 була надіслана на електронну адресу суду та не була скріплена електронним цифровим підписом, а тому суд дійшов висновку про те, що вона не підписана представником позивача адвокатом Манзар Т.В.

22.03.2023 від адвоката Овчарука А.О. - представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка надійшла заява б/н від 20.03.2023, у якій представник відповідача на підставі ч.5 ст.130 ГПК України просить винести додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український мак на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 9000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Ухвалою від 23.03.2023 розгляд заяви адвоката Овчарука А.О. - представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про винесення додаткового рішення прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 30.03.2023.

Заява була надіслана 20.03.2023, тобто у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України.

У клопотанні щодо залишення позову без розгляду від 02.02.2023 представник відповідача заявив про те, що докази на підтвердження судових витрат (зокрема, витрат на правничу допомогу) будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (ухвали).

27.03.2023 представник позивача адвокат Новік В.І. надіслав заперечення, у яких просить відмовити у задоволенні заяви.

Відповідно до положень ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст.ст. 129 та 130 ГПК України дає підстави для висновку про те, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити саме з положень саме ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17.

Згідно з частинами першою та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, в силу імперативного припису ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України відповідні витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, компенсуються позивачем за умови встановлення судом саме необгрунтованих дій останнього.

Залишення позову без розгляду передбачено у чинному ГПК України з різних підстав. Суд має право залишити позов без розгляду самостійно (без заяви позивача), дійсно, у випадку необгрунтованих дій позивача: наприклад, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається судом зловживанням процесуальними правами відповідно до положень ч. 3 ст. 43 ГПК України, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України.

У вказаних вище випадках суд з урахуванням обставин конкретної справи може встановити вищезазначені дії позивача необгрунтованими та постановити компенсувати за його рахунок витрати відповідача у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

У справі №903/1059/22 суд залишив позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України, оскільки встановив, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Український мак б/н від 29.12.2022 була надіслана на електронну адресу суду та не скріплена електронним цифровим підписом, а тому її не можна вважати такою, що підписана представником позивача адвокатом Манзар Т.В.

Окрім цього, суд встановив, що ордер на надання правничої допомоги серії СА №1044653 від 29.12.2022, виданий адвокату Манзар Т.В. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 20.12.2022, не містить підпису адвоката, а електронний формат ордера не засвідчений кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію. Відтак, позовну заяву б/н від 29.12.2022 подано без підтвердження повноважень представника позивача - адвоката Манзар Т.В.

Факти допущених при подачі позову порушень встановлені ухвалою суду від 15.03.2023, яка відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України набрала законної сили негайно після її оголошення, а тому доводи представника позивача про те, що заявником не надано суду пояснень, які саме необгрунтовані дії позивача були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

Тобто, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український мак» залишена судом без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача, тобто, таких дій, які не грунтуються на приписах ч. 8 ст.6 ГПК України, ч. 8 ст.42 ГПК України, ст.ст.6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ч. 4 ст. 60, ч. 5 ст. 164 ГПК України, п.12.10. Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41.

Проте, під час розгляду справи №903/1059/22 відповідач отримав професійну правничу допомогу, а тому витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, на підставі ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України мають бути відшкодовані позивачем.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги відповідач надав суду: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №2 від 16.01.2023; копію додаткового договору №1 від 16.01.2023; копію звіту про надану правову допомогу адвокатом Овчаруком А.О. від 20.03.2023; копію акту приймання-передачі наданих послуг до договору №2 від 16.01.2023.

На підтвердження повноважень представник відповідача адвокат Овчарук А.О. подав оригінал ордеру адвоката серії АС №1051928 від 16.01.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №766 від 15.10.2022.

Пунктом 3.1. договору №2 від 16.01.2023 його сторони узгодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та порядку, що визначається додатковою угодою до цього договору, яка є його невід`ємною частиною.

Додатковим договором №1 від 16.01.2023 сторони виклали п.1.1. договору у наступній редакції: сторони погодили, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо справи № 903/1059/22, яка перебуває у провадженні Господарського суду Волинської області (надалі по тексту «справа»), а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, в обсязі та на умовах, визначених договором. Під «позитивним результатом у справі» сторони розуміють «залишення первісного позову позивача- без розгляду» ; пункт 3.1. у наступній редакції: за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у наступному розмірі: щодо представництва у справі №903/1059/22 в частині первісного позову позивача 5000,00 грн. у Господарському суді Волинської області; щодо представництва у справі №903/1059/22 в частині зустрічного позову Відповідача 1000,00 грн. у Господарському суді Волинської області; у разі досягнення адвокатом позитивного результату у справі, клієнт зобов`язується оплатити 4000,00 грн. у якості гонорару успіху.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зазначено, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами в договорі про правову (професійну правничу) допомогу у фіксованому розмірі, а тому не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником відповідача, а отже є визначеним.

Зміст послуг, наданих представником відповідача адвокатом Овчаруком А.О., і їх вартість наведено в акті приймання-передачі наданих послуг до договору №2 від 16.01.2023: представництво у справі №903/1059/22 в частині первісного позову позивача у господарському суду Волинської області 5000 грн.; досягнення адвокатом позитивного результату у справі №903/1059/22 4000 грн.

У звіті від 20.03.2023 адвокат Овчарук А.О. перерахував, яку саме правову допомогу він надавав відповідачу: підготовка та подання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; ознайомлення з матеріалами справи; вивчення матеріалів справи та формування правової позиції по справі; підготовка та подання заяви від 24.01.2023р. про виправлення описки; підготовка та подання клопотання про залишення позову без розгляду; підгтовка та подання відзиву на позов; підготовка та подання заяви з обгрунтуванням заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження; підготовка та подання заяви від 20.02.2023р. про виправлення описки; приїзд, очікування та участь адвоката у 2 судових засіданнях (08.03.23 і 145.03.23); підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Матеріалами справи підтверджується факт подання представником відповідача згаданих у звіті клопотань, заяв, відзиву на позов, участь адвоката у судових засіданнях 08.03.2023, 15.03.2023.

Враховуючи умову п.1 додаткового договору №1 від 16.01.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги №2 від 16.01.2023, згідно з якою під «позитивним результатом у справі» сторони розуміють «залишення первісного позову позивача без розгляду», було досягнуто позитивного результату, оскільки ухвалою суду від 15.03.2023 позов ТзОВ «Український мак» було залишено без розгляду.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12 січня 2023 року у cправі № 910/13060/21 розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи.

З огляду на викладене, заявлені відповідачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. є обґрунтованими, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають до стягнення з позивача.

Враховуючи наведені приписи законодавства, обсяг наданих адвокатом послуг, принципи пропорційності та розумності, доводи представника позивача про необхідність повної відмови у відшкодуванні відповідачу витрат на правову допомогу є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Верховним Судом сформовано правовий висновок щодо застосування частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, який викладено, зокрема, в постановах від 12.12.2019 у справі № 922/1897/18, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18 та від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18, згідно з яким аналіз цієї норми свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

З огляду на викладене, та обставина, що відповідач не подав попереднього розрахунку судових витрат не може бути безумовною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, ч. 5 ст. 130, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. Заяву адвоката Овчарука А.О. - представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про винесення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю Український мак (18002, Черкаська область, м. Черкаси, вулиця Небесної Сотні, 105, офіс 315, ) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка (45726, Волинська область, Горохівський район, с. Губин Перший, ) 9000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та ухвалу підписано 31.03.2023.

Суддя І. О. Якушева