ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"31" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/389/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про видачу судового наказу щодо стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" 20 387,34грн заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" подало заяву №588 від 17.03.2023 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 20 387,34грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №06-466 від 26.12.2018.

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Згідно ч.1 ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.

Як передбачено ч.2 ст.154 ГПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Нормами ч.2 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Приписами ст.150 ГПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Згідно п.2 ч.2 ст.150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Відповідно до п.1, 10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності) та місцезнаходження юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Суд, з метою з`ясування актуальних відомостей щодо боржника, 23.03.2023 здійснив електронний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за пошуковими параметрами - ідентифікаційним кодом юридичної особи, у відповідь на який отримано витяг №30391562, згідно якого за вказаним кодом зареєстровано Публічне акціонерне товариства "Житомирінвест", з місцезнаходженням: 04071, м. Київ, вул.Ярославська, буд. 4Б.

Проте, в заяві про видачу судового наказу №588 від 17.03.2023 боржником вказано Відкрите акціонерне товариство "Житомирводбуд", яке розташоване за адресою: 10001, м. Житомир, вул. Київська, 81, що є порушенням п.2 ч.2 ст.150 ГПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.153 ГПК України, за якою відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Як передбачено ч.2 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" 20 387,34грн заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Шніт А.В.
Друк:

1 - у справу

2 - ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" + примірник заяви з додатками (рек.)