ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

30 березня 2023 року м. ХарківСправа № 151з-23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву представника Приватного підприємства "Транс-Сервіс" про забезпечення позову до подачі позовної заяви

за заявою Приватного підприємства "Транс-Сервіс" (62495, смт. Васищеве, Харківський район, Харківська область, вул. Промислова, 21, ).
до Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 4 поверх, )
про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

28.03.2023 Приватне підприємство "Транс-Сервіс" звернулося до Господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд заборонити Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству «Транс-Сервіс» виконувати свої зобов`язання за Договорами №1391 від 01 серпня 2014 року, №62 від 27 листопада 2017 року; №153 від 09 листопада 2020 року на період розгляду спору, у тому числі, але не виключно, - шляхом укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №1198 Харків (ст. метро «Пр. Гагаріна») - Васищеве, №1167 Харків (АС-3) - Хорошеве, №1181 Безлюдівка - Харків (АС-3) та №1622 Харків (АС-3) - Котляри, №1154 Харків (вул. Малом`ясницька) - Мерефа (Оболонна) з іншими перевізниками, на період розгляду даної справи в Господарському суді Харківської області.

Заяву обґрунтовано протиправним, з порушенням умов договору, ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.188 ГК України, розірванням Управлінням транспорту Харківської обласної військової адміністрації в односторонньому порядку договорів, повідомивши про це заявника листом.

Так, представник заявника зазначив, що незважаючи на збройну агресію рф, введення внаслідок цього воєнного стану в Україні та проведення бойових дій у Харківській області, позивач продовжував виконувати умови договору та спрямовував свої дій на забезпечення потреб населення у перевезенні пасажирів відповідно до реально існуючого пасажиропотоку, виконував мобілізаційні завдання, евакуаційні рейси тощо. Станом на теперішній час, позивач підтверджує свою спроможність та бажання виконувати зобов`язання відповідно до укладених з ним договорів. Разом з тим, листами від 21.12.2022 року за №05-06/1309, №05-06/1308, №05-06/1304 Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП «Транс- Сервіс», що робочою групою з контролю за виконанням умов договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, утвореною на підставі наказу Управління від 15.02.2022 року №01-08/07, було здійснено перевірку виконання умов Договору №1391 від 01 серпня 2014 року та виявлено порушення п.п. 3.4.9., Договору №62 від 27 листопада 2017 року та виявлено порушення п.п. 2.4.9., Договору №153 від 09 листопада 2020 року та виявлено порушення п.п. 2.4.1. Надалі, листами від 15.02.2023 року № 05-06/275, №05-06/268, №05-06/274 Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації повідомило ПП «Транс- Сервіс» про розірвання Управлінням в односторонньому порядку договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №1391 від 01 серпня 2014 року, №62 від 27 листопада 2017 року; №153 від 09 листопада 2020 року.

Суд, розглянувши заяву представника Приватного підприємства "Транс-Сервіс" про забезпечення позову до подачі позовної заяви, виходить з наступного.

Відповідно дост.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 137 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Тобто, імперативними приписами ч.1 ст.139 ГПК України визначено обов`язкові вимоги, які ставляться та яким повинна відповідати заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вказано у п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, зазначення у заяві про забезпечення обґрунтованості такого забезпечення та доведення, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення є обов`язковим.

Разом з цим, виходячи з аналізу Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, зазначення у заяві про забезпечення позову обґрунтованості такого забезпечення та доведення, що невжиття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення є обов`язковим.

Спір, про який зазначає заявник в заяві про забезпечення позову до подання позову, є немайновим, а тому суд повинен досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Так, у відповідності до п.2 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Разом з цим, відповідно до частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Із поданої Приватним підприємством «Транс-Сервіс» заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви вбачається, що предметом позову, з яким заявник має намір звернутись до господарського суду, є визнання протиправними дій Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації щодо розірвання Договору Договорів №1391 від 01 серпня 2014 року, №62 від 27 листопада 2017 року; №153 від 09 листопада 2020 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в односторонньому порядку; визнання укладеними Договорів №1391 від 01 серпня 2014 року та №153 від 09 листопада 2020 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування до 13 серпня 2024 року та до 19 листопада 2025 року відповідно, та, за умови продовження в Україні воєнного стану після 13 серпня 2024 року та після 19 листопада 2025 року - на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022 року; визнання поновленим Договору №62 від 27 листопада 2017 року на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України №512 від 29.04.2022 року.

Суд констатує, що у разі звернення Приватного підприємства «Транс-Сервіс» до господарського суду із вказаним позовом, під час розгляду вищевказаного спору судом будуть досліджуватись питання належного виконання перевізником умов договорів №62 від 27 листопада 2017 року, №1391 від 01 серпня 2014 року та №153 від 09 листопада 2020 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та відповідно встановлення наявності/відсутності фактичних і правових підстав для одностороннього розірвання замовником укладених з перевізником договорів в контексті приписів Закону України «Про автомобільний транспорт», постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» (з врахуванням змін, внесених постановою КМУ № 512 від 29.02.2022) тощо.

Водночас, за посиланням Приватного підприємства «Транс-Сервіс», підтвердженого наявними у суду документальними доказами, Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації здійснено заходи щодо дострокового розірвання в односторонньому порядку укладених сторонами договорів, зокрема, шляхом направлення відповідних листів замовником перевізнику. Крім того, замовником також в даний час здійснюються конкретні реальні заходи щодо пошуку інших перевізників, що може гіпотетично в найближчий час мати наслідком укладення певних договорів на тимчасове обслуговування маршрутів, які обслуговуються в даний час на підставі договорів з ПП Транс-Сервіс.

Судом враховується також те, що як стверджує заявник, незважаючи на збройну агресію рф, введення внаслідок цього воєнного стану в Україні та проведення бойових дій у Харківській області, неухильно виконує умови договорів та спрямовує свої дії на забезпечення потреб населення у перевезенні пасажирів відповідно до реально існуючого пасажиропотоку, виконує мобілізаційні завдання, евакуаційні рейси тощо. При цьому на усунення порушення умов договорів заявнику Управлінням транспорту Харківської обласної військової адміністрації надавалися приписи, які виконувалися підприємством у визначений строк.

За наведених фактичних обставин застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №1198 Харків (ст. метро «Пр. Гагаріна») - Васищеве, №1167 Харків (АС-3) - Хорошеве, № 1181 Безлюдівка - Харків (АС-3) та №1622 Харків (АС-3) - Котляри, №1154 Харків (вул. Малом`ясницька) - Мерефа (Оболонна) з іншими перевізниками є дійсно належною виключною та необхідною в даному конкретному випадку гарантією виконання рішення суду у справі, з позовом по якій має намір звернутись ПП «Транс-Сервіс», а також є запорукою захисту майнових прав не тільки заявника, а й третіх осіб, оскільки за наведених обставин дійсно існує реальна загроза ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ПП «Транс-Сервіс», за захистом яких він має намір звернутися до суду.

У випадку незастосування саме такого засобу забезпечення позову існує очевидна небезпека порушення майнових прав ПП «Транс-Сервіс», оскільки до розгляду справи та постановлення господарським судом рішення по суті заявлених вимог, гіпотетично Управлінням транспорту Харківської обласної військової адміністрації можуть бути укладені договори з іншими перевізниками та захист прав заявника в межах договорів №1391 від 01 серпня 2014 року, №62 від 27 листопада 2017 року та №153 від 09 листопада 2020 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування стане неможливим чи буде суттєво ускладнений.

Разом з цим, заявлена вимога щодо заборони Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії, що перешкоджають Приватному підприємству «Транс-Сервіс» виконувати свої зобов`язання за договорами №1391 від 01 серпня 2014 року, №62 від 27 листопада 2017 року; №153 від 09 листопада 2020 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування не ґрунтується на приписах процесуального закону, оскільки не передбачена нормами Господарського процесуального кодексу України, а безпосереднє узагальнене формулювання заборони «вчиняти дії, що перешкоджають виконувати свої зобов`язання» може мати негативні наслідки у вигляді зловживань зі сторони учасників спірних правовідносин через невизначеність заборонених судом певних конкретних дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За наведених обставин заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо укладання договорів, які просить вжити заявник, є адекватними та обґрунтованими відносно ймовірного предмету спору, заявником доведено суду належними та допустимими в розумінні вимог процесуального закону доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при подачі позову та його гіпотетичного задоволення судом в майбутньому, доведено суду наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, відтак в наявності фактичні та правові підстави для часткової задоволення заяви Приватного підприємства «Транс-Сервіс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Решта доводів поданої заяви стосуються з`ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті, тому не враховуються судом при розгляді поданої заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 234, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Приватного підприємства "Транс-Сервіс" про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити частково.

2. Заборонити Управлінню транспорту Харківської обласної військової адміністрації вчиняти дії щодо укладання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №1198 Харків (ст. метро «Пр. Гагаріна») - Васищеве, №1167 Харків (АС-3) - Хорошеве, №1181 Безлюдівка - Харків (АС-3) та №1622 Харків (АС-3) - Котляри, №1154 Харків (вул. Малом`ясницька) - Мерефа (Оболонна) з іншими перевізниками.

3. В решті вимог заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

4. Дана ухвала відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом.

Стягувачем є Приватне підприємство «Транс-Сервіс» (62495, смт. Васищеве, Харківський район, Харківська область, вул. Промислова, 21, ).

Боржником є Управління транспорту Харківської обласної військової адміністрації (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 4 поверх, ).

Ухвала набирає законної сили "30" березня 2023 року та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в строк до "31" березня 2026 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу підписано 30.03.2023.

Суддя Т.О. Пономаренко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.