ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 Справа № 914/2585/22

Господарський суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участі секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Національного природного парку "Сколівські бескиди", Львівська область, Стрийський район, м.Сколе;

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут", Львівська область, м.Львів;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача: Південний офіс Держаудитслужби, Одеська область, м.Одеса;

про: визнання недійсним договору

Представники:

Позивача: не з`явився;

Відповідача: Борис В.Ю. - представник, адвокат (довіреність від 30.12.2021р. №904-2021-8308);

Третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Національного природного парку "Сколівські бескиди" від 14.10.2022р. вих. №603 (вх. №2811) за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" про визнання недійсним договору.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає встановлення Південним офісом Держаудитслужби у Висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-a від 30.09.2022р. порушень Замовником вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладення Договору про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг від 18.04.2022р. №5607200.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.10.2022р. у цій справі судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15.11.2022р.; залучити Південний офіс Держаудитслужби до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача.

Ухвалою від 15.11.2022р. відкладено підготовче судове засідання на 29.11.2022р.

Судове засідання 29.11.2022р. не відбулось з підстав відключення будівлі Господарського суду Львівської області від електричної енергії через аварійно-ремонтні роботи, що підтверджується Актом про відключення електроенергії від 30.11.2022р. б/н.

Ухвалою від 01.12.2022р. призначено підготовче судове засідання на 13.12.2022р.

Ухвалою від 13.12.2022р. у цій справі постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 17 днів; відкласти підготовче судове засідання на 03.01.2023р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2023р. у цій справі суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; судове засідання з розгляду спору по суті призначити на 31.01.2023р.

Ухвалою від 31.01.2023р. у цій справі суд постановив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 16.02.2023р.

Ухвалою від 16.02.2023р. відкладено судове засідання з розгляду спору по суті на 28.02.2023р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.02.2023р. у цій справі суд постановив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 16.03.2023р.

Згідно ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, згідно ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердив представник Позивача в судовому засіданні, йому відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою.

13.03.2023р. від Позивача до суду за вх.№6271/23 надійшли Пояснення від 10.03.2023р. вих. №143, у яких наводить свої доводи та міркування з приводу заявленого позову. Вказані пояснення оглянуто судом, оголошено та долучено до матеріалів справи.

Позивач у сформованих в підсистемі «Електронний суд» клопотаннях/заявах від 26.12.2022 вх.№26681/22, від 27.12.2022 вх.№26925/22 та від 31.01.2023 вх.№2289/23 зазначає, що підтримує заявлений позов у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи без участі Позивача.

Представник Відповідача в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у поданих до суду заявах, зазначив про неможливість врегулювання спору між Сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Відповідача доказів, на які покликається як на підставу своїх заперечень проти заявленого позову.

Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою.

Позиція Позивача:

Позивач просить суд визнати недійсним Договір №5607200 про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг від 18.04.2022р. з моменту його укладення.

В обґрунтування заявленого позову Позивач зазначає, що за фактом проведення переговорної процедури закупівлі електричної енергії (за кодом ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - електрична енергія) на умовах універсальної послуги, ідентифікатор закупівлі UA-2022-04-05-000193-а, між Позивачем та Відповідачем укладено договір №5607200 про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг від 18.04.2022, на виконання умов якого Відповідач постачав Позивачу товар - електричну енергію, а Позивач проводив його оплату.

Водночас, під час дії Договору Південним офісом Держаудитслужби в системі «Прозорро», ідентифікатор закупівлі UA-2022-04-05-000193-а винесено наказ №244 від 27.09.2022 р. про початок моніторингу процедури і закупівлі, за фактом здійснення якого винесено Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-а від 30.09.2022р., який є в матеріалах цієї закупівлі в системи «Прозорро».

Згідно цього Висновку відповідно до п.10 ч.1 ст.10 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системи закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, в тому числі договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення.

Як зазначає Південний офіс Держаудитслужби у цьому висновку, в порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону замовником не оприлюднено протягом трьох робочих днів з дати укладення Договору Додаток №1 «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії» та Додаток №2 «Перелік об`єктів споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії» до Договору, які є його невід`ємними частинами договору згідно п.14.1. розд.14.

Вказаним Висновком також встановлено, що за результатами аналізу відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону ПО Держаудитслужби встановлено порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону.

За результатами аналізів: оприлюднення інформації про закупівлю ПО Держаудитслужби виявлено порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону; питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, своєчасного укладення договору про закупівлю - третьою особою порушень не встановлено.

З огляду на встановлені порушення ПО Держаудитслужби у висновку, керуючись ст.ст.5, 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ст.8 Закону, зобов`язала Позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за Договором, в тому числі із застосуванням наслідків недійсності/нікчемності договору.

У поданих 13.03.2023р. за вх.№6271/23 Поясненнях Позивач зазначає, що на момент подання цього позову йому не було відомо про існування судової практики, яка наведена відповідачем у цих поясненнях. Позивач виконував вимоги третьої особи. Спірний договір по припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку його дії та його виконанням.

Зважаючи на правові висновки, які викладені Верховним Судом у постанові від 27.01.2020р. у справі №761/26815/17, та постанові від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20, та враховуючи те, що договір повністю виконаний його Сторонами, у випадку визнання недійсним спірного договору - Позивач при застосуванні реституції дійсно не зможе повернути Відповідачу товар - електричну енергію, який фактично спожитий за цим Договором, оскільки позивач немає на балансі установок, що виробляють електроенергію.

З огляду на це Позивач буде змушений компенсувати Відповідачу всю вартість спожитої протягом дії Договору електричної енергії за значно вищою ціною. Вартість електричної енергії щомісячно зростає. Як наслідок, Позивачу, що є державною організацією, що фінансується з Державного бюджету України, дійсно може бути завдано збитки. У Позивача немає фінансування для покриття таких можливих збитків.

Позиція Відповідача:

Відповідач у поданому 04.11.2022р. за вх. №22955/22 від 03.11.2022р. б/н Відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим і просить суд відмовити в його задоволенні з огляду на те, що, як вбачається з позовної заяви, позов про визнання недійсним спірного договору №5607200 про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг від 18.04.2022 (далі - договір) ґрунтується на Висновках ПО Держаудитслужби від 30.09.2022р. про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-а.

Згідно Висновку, за результатами аналізу відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону ПО Держаудитслужби встановлено перше порушення Позивача - порушення ним п.8 ч.6 ст.40 Закону - що повідомлення про намір укласти договір про закупівлю не містить документів, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури.

У своєму висновку Третя особа зазначає, що за результатами аналізу питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, своєчасності укладення договору про закупівлю - третьою особою порушено не установлено. Як вбачається з матеріалів закупівлі UA-2022-04-05-000193-а в електронній системі закупівель - www.prozorro.gov.ua Позивач на вимогу ПО Держаудитслужби надав документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури, чим фактично усунув вказане порушення.

А відтак, на думку Відповідача, згідно висновку Південного офісу Держаудитслужби Позивач правомірно застосував переговорну процедуру закупівлі електричної енергії за ДК 021:2015-09310000-5 електрична енергія (універсальна послуга), а відповідно - і правомірно уклав спірний договір про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг за фактом проведення цієї процедури закупівлі.

Згідно Висновку Південного офісу Держаудитслужби за результатами аналізу оприлюднення інформації про закупівлю третьою особою встановлено друге порушення Позивача - п.10 ч.1 ст.10 Закону - що полягає в тому, що Позивачем не було оприлюднено протягом 3 робочих днів з дня укладення договору Додаток №1 до договору - «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії» та Додаток №2 до договору - «Перелік об`єктів споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії».

З огляду на викладене, ПО Держаудитслужби встановлено порушення Позивачем вказаних вимог Закону щодо оформлення повідомлення про намір укласти договір про закупівлю та невчасне оприлюднення в електронній системі закупівель www.prozorro.gov.ua вказаних додатків №1 та №2 до Договору.

Водночас, Відповідач зазначає, що Третьою особою не виявлено порушень Позивачем під час укладення спірного договору, не встановлено, що у Позивача не було правових підстав для укладення спірного договору як і не встановлено, що зміст спірного договору суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідач вказує, що невчасна публікація Позивачем додатків №1 та №2 в електронній системі закупівель, незазначення у повідомленні про намір укласти договір про закупівлю документів, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури, є помилками Позивача, які не впливають на дійсність укладеного договору.

Відповідач зазначає, що при поданні позову Позивачем не враховано, що Відповідач - як сторона за договором, не вчинив жодних порушень чинного законодавства під час визначення умов спірного договору та його укладення, а Третьою особою не встановлено жодних порушень з боку постачальника універсальних послуг - ТОВ «Львівенергозбут» під час визначення умов цього договору та його укладення, що вказує на те, що спірний договір укладений законно. Додатки №1, №2 до Договору укладалися Сторонами в день укладення Договору разом з текстовою частиною Договору та додані Позивачем у додатках до позовної заяви, додатково подаються Відповідачем у додатках до відзиву.

Відповідач вказує, що вчинені Позивачем порушення, згідно ст.ст.203, 215 ЦК України, не є правовими підставами для визнання спірного договору недійсним, вчинення цих порушень Позивачем не впливають на дійсність спірного Договору, оскільки Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, після укладення цього договору Сторони виконували, виконують цей договір - відповідач постачав/постачає товар Позивачу, а Позивач приймав його, що підтверджується актами про приймання-передавання товарної продукції та проводив/проводить оплату поставленого товару.

Правовий інститут визнання договору недійсним передбачає визнання договору недійсним як такого, що не мав би бути укладеним сторонами в момент його укладення. Водночас, у спірних правовідносинах Позивач правомірно уклав Договір про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг за фактом проведення переговорної процедури, що підтверджено і Третьою особою у вказаних висновках, оскільки він є споживачем універсальної послуги.

У поданих 14.02.2023р. за вх.№3879/23 Додаткових поясненнях від 14.02.2023р. б/н зазначає, що особливості укладення, виконання договору про закупівлю передбачено в розділі VIII «ДОГОВІР ПРО ЗАКУПІВЛЮ» Закону. Згідно норм цього розділу Закону не встановлено особливих підстав для визнання недійсним договору про закупівлю, а відтак, такі визначено в ст.ст.203, 215 ЦК України, згідно яких підставою для визнання недійсним договору є, те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Отже, зміст спірного договору про закупівлю не може суперечити вимогам Цивільного та Господарського кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Вказує, що згідно висновків про результати моніторингу процедури закупівлі Третьою особою не встановлено, що зміст спірного договору суперечить ЦК України, ГК України, Закону, іншим актам законодавства, однак, Позивач не подає доказів, які б підтвердили, що зміст спірного договору суперечить чинному законодавству.

На думку, Відповідача спірний договір не суперечить чинному законодавства, доказів про що в матеріалах справи немає, а відтак, відсутні правові підстави для визнання спірного договору недійсним. Незважаючи на це, згідно вказаного висновку Третьої особи, не встановлено порушень щодо наявності підстав для застосування переговорної процедури, не встановлено жодних порушень щодо змісту договору.

Відповідач вказує, що, якби порушення, які вчинив Позивач під час проведення цієї процедури, які вказані у Висновку були суттєвими, Третя особа зазначила б у своєму висновку що Позивач неправомірно застосував переговорну процедуру. Водночас, Третя особа, у Висновку вказала, що порушень щодо застосування переговорної процедури не встановлено. Окрім того, Сторонами повністю виконано цей Договір. Так, 14.02.2023р. Позивачем сформовано у електронній системі закупівель звіт про повне виконання Позивачем та Відповідачем спірного договору по закупівлі UA-2022-04-05-000193-а.

Згідно п.13.1 спірного Договору цей договір діє до 31.12.2022р. Відповідно, з 01.01.2023р. договір втратив свою чинність у зв`язку із закінченням строку його дії.

У поданих 28.02.2023р. за вх.№5013/23 Додаткових поясненнях від 28.02.2023р. б/н зазначає, що порушення, які виявлені третьою особою у Висновку, є формальними, вчинення Позивачем вказаних порушень не вплинуло на правомірність проведення переговорної процедури/укладення спірного договору, не призвело до порушення чиїх-небудь інтересів, до втрат бюджету, тощо, так як Позивач на момент проведення переговорної процедури/укладення спірного договору був споживачем універсальної послуги, що Позивачем, Третьою особою не заперечується, ціна на універсальну послугу є регульованою державою ціною (тарифом). А відтак, відсутні правові підстави для визнання спірного договору недійсним. Подібний висновок викладено у постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2021р., постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20 у подібних правовідносинах.

Відповідач зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27.01.2020р. у справі №761/26815/17 викладено правовий висновок, що «недійсність правочину, договору.... як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору.... не для захисту цивільних права та інтересів є недопустимим.».

У постанові від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20 у подібних правовідносинах щодо визнання недійсним договору, укладеного за фактом проведення процедури закупівлі згідно Закону, Верховним Судом зроблено висновок, що: «відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України у разі неможливості повернення всього, отриманого за недійсним правочином, сторона повинна відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, у випадку визнання договору недійсним Управління буде змушене компенсувати Товариству вартість робіт з реконструкції моста, яка на дату відшкодування може бути навіть більшою аніж на дату проведення тендеру. Таким чином, державні інтереси не будуть захищені, а навпаки - створюється ризик їх подальшого порушення Крім того, у разі визнання договору недійсним Управління вже не зможе оголосити новий тендер .... і укласти договір на більш вигідних умовах - оскільки роботи виконані і міст реконструйовано.

... Верховний Суд вважає, що визнання недійсним вже виконаного договору не відновить порушені інтереси держави через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонної реституції (замовник не зможе повернути все, отримане за таким договором і буде змушений компенсувати вартість отриманого іншій стороні договору).».

Разом з тим Відповідач вказує, що спірний Договір у справі №914/2585/22 повністю виконаний Сторонами. А відтак, з огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду, якщо би припустити, що у справі №914/2585/22 є підстави для задоволення позову Позивача (хоча їх немає з підстав, які викладені Відповідачем у відзиві, додаткових поясненнях), то у випадку визнання недійсним спірного договору - Позивач не зможе повернути Відповідачу товар - електричну енергію, з огляду на що Позивач змушений буде компенсувати відповідачу всю вартість спожитої протягом дії цього договору електричної енергії за значно вищою ціною на універсальну послугу, що діє на момент відшкодування. Так, ціна на універсальну послугу на момент укладення становила 4,63159грн. за 1кВт/год, а на можливий момент відшкодування, наприклад лютий 2023р. - вже 6,12280грн. за 1кВт/год. А відтак, у цій справі державні інтереси не будуть захищені, а навпаки - створюється ризик їх порушення, державі буде завдано збитки.

Крім того, у разі визнання спірного договору недійсним Позивач вже не зможе оголосити нову процедуру закупівлі у 2023р. для закупівлі електричної енергії у 2022р.

Підсумовуючи Відповідач зазначає, що Позивач є державною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України, а відтак, зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, ч.1 ст.2 ГПК України, обставини справи №914/2585/22 визнання недійсним спірного договору у справі №914/2585/22, що виконаний сторонами, не відновить порушені інтереси держави, Позивача через неможливість проведення нової процедури закупівлі чи двосторонньої реституції (Позивач не зможе повернути все, отримане за договором, і буде змушений компенсувати вартість отриманого товару по значно вищій ціні), не буде ефективним захистом порушених, оспорюваних прав та інтересів держави, позивача, що є державною організацією, а ініціювання спору про недійсність договору не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Позиція Третьої особи:

Третя особа у поданих 18.11.2022р. за вх. №23837/22 Поясненнях третьої особи б/д б/н зазначає, що Південним офісом Держаудитслужби здійснено моніторинг переговорної процедури закупівлі за номером ІD: UA-2022-04-05-000193-a на придбання послуг за предметом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія, очікуваною вартістю 300000грн.

Предметом аналізу були наступні питання: визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації про закупівлю, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону, своєчасності укладання договору про закупівлю. Під час моніторингу проаналізовано: річний план закупівель Позивача на 2022р., повідомлення про намір укласти договір, оприлюднене 05.04.2022 в електронній системі закупівель, повідомлення про намір укласти договір від 05.04.2022 б/н, договір про постачання/закупівлю електричної енергії від 18.04.2022 №5607200, пояснення отримані 29.09.2022 та 30.09.2022 через електронну систему закупівель. За результатами моніторингу установлено, що 05.04.2022 Замовником оприлюднено повідомлення про намір укласти договір за результатами проведення переговорної процедури закупівлі за номером ІD: UA-2022-04-05-000193-a на придбання послуг за предметом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія, очікуваною вартістю 300000грн.

Зазначена переговорна процедура застосована відповідно до п.2 ч.2 ст.40 Закону у зв`язку із тим, що роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності такого випадку, як відсутність конкуренції з технічних причин, яка має бути документально підтверджена замовником.

Згідно п.8 ч.6 ст.40 Закону повідомлення про намір укласти договір про закупівлю повинно містити обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі, експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі. Проте, в порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону в оприлюдненому Замовником повідомленні про намір укласти договір про закупівлю відсутні експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі.

Так, 26.06.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель», яким внесено зміни в тому числі щодо виключення у п.8 ч.6 ст.40 Закону слова «з посиланням на».

Таким чином, оприлюднене Замовником повідомлення про намір укласти договір про закупівлю повинно містити саме документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі. За результатами проведеної процедури закупівлі між Замовником та ТОВ «Львівенергозбут» укладено Договір. Згідно п.10 ч.1 ст.10 Закону Замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, в тому числі договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення. В порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону Замовником не оприлюднено протягом трьох робочих днів з дати укладання Договору Додаток № 1 - «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії» та Додаток №2 - «Перелік об`єктів Споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії», які є невід`ємними частинами Договору згідно п.14.1 розділу 14.

За результатами аналізу відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону встановлено порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону. За результатами аналізу питання оприлюднення інформації про закупівлю - порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону. За результатами аналізу питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, своєчасності укладання договору про закупівлю, - порушень не установлено.

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, керуючись ст.ст.5 та 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі» Південний офіс Держаудитслужби у висновку від 30.09.2022 про результати моніторингу закупівлі за номером ID: UA-2022-04-05-000193-a зобов`язав Замовника здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору та протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.10 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202 та 216 ГПК України, надання Відповідачу можливості для подання відзиву на позов, подані Позивачем клопотання/заяви від 26.12.2022р. вх. №26681/22, від 27.12.2022р. вх. №26925/22 та від 31.01.2023р. вх. №2289/23 та наведені в них доводи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності повноважних представників Позивача та Третьої особи за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наданих Учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Пунктом 1 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018р. №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» визначено, що ці Методичні рекомендації розроблені з метою надання методологічної допомоги при здійсненні заходів з відокремлення оператора системи розподілу та визначають механізм передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого згідно Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території (далі - ПУП), суб`єктами господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги п.13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (далі - ліцензіати).

Відповідно до п.9 постанови перелік ПУП визначений у додатку №3 до цих Методичних рекомендацій. Відповідно до п.10 вказаного додатку на території Львівської області постачальником універсальної послуги визначено ТОВ «Львівенергозбут».

Постановою НКРЕКП від 14.06.2018р. №429 «Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ "АС", ТОВ "БТ ЕНЕРДЖІ", ТОВ "ВЕЗ", ТОВ "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "ЕК ЦЕНТРАЛЬНА", ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", ТОВ "ЕНЕРА СХІД", ТОВ "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ", ТОВ " ЕНЕРДЖІКС", ТОВ "ЖОЕК", ТОВ "ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ", ТОВ "ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ", ТОВ "КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП", ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "КРИВОРІЗЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ", ТОВ "ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ", ТОВ "МИКОЛАЇВСЬКА ЕЛЕКТРОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ", АТ "МОТОР СІЧ", НВП ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД (ТОВ), ТОВ "ООЕК", ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД", ТОВ "РОЕК", ТОВ "СМАРТПАРКІНГ", ТОВ "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ", ПРАТ "УКРГРАФІТ", ТОВ "ФОРЖ ЕЗ", ТОВ "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" та ТОВ "ЧОЕК"» видано ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Національний природний парк «Сколівські бескиди» (далі - Парк) є юридичною особою, знаходиться за адресою: 82600, Львівська область, Сколівський район, м.Сколе, вул.Кн.Святослава, буд.3, ідентифікаційний код: 30405534, що підтверджується копією Виписки з ЄДРЮОФОП та ГФ від 24.08.2022р. №97.

Згідно п.1.2. Положення про Національний природний парк «Сколівські бескиди» (нова редакція), затвердженого наказом Мінприроди від 22.01.2014 №12 (в редакції наказу від 29.08.2019 №316) Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюються особливий режим охорони, відтворення та використання.

Парк є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у територіальному органі Казначейства України і утримується за рахунок коштів Держбюджету; має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи, офіційну емблему, що реєструються в установленому порядку та бланки (п.1.3. Положення).

Фінансування заходів, пов`язаних із функціонуванням Парку здійснюється відповідно до законодавства за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України. Для цієї мети можуть також залучатися кошти місцевих бюджетів, благодійних фондів, кошти підприємств, установ, організацій, громадян та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством.

05.04.2022 Парком опубліковано Повідомлення про намір укласти договір під час застосування переговорної процедури б/н, за яким Замовник повідомив про намір укласти з Відповідачем (п.10) договір на закупівлю послуги з постачання електричної енергії ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія (універсальна послуга). (п.5, 6) у кількості 60606 кВт/год (п.7), строком поставки до 31.12.2022 (п.8); ціна пропозиції: 300000грн. (п.13).

Умовами застосування переговорної процедури закупівлі згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) є п.2 ч.2 ст.40 Закону (п.14 Повідомлення).

Обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі (посилання на експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування процедури закупівлі) (п.15. Повідомлення): постачання здійснюється за регульованими тарифами, які встановлені відповідними нормативно-правовими актами. ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» є монополістом постачання електричної енергії на території діяльності в межах НПП «Сколівські Бескиди». Відповідач здійснює господарську діяльність відповідно до ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії в межах НПП «Сколівські Бескиди». Беручи до уваги вищенаведене та специфіку послуг відсутня конкуренція серед виконавців, які можуть надавати послуги з постачання електричної енергії. У зв`язку з необхідністю здійснити закупівлю зазначених послуг, тендерним комітетом прийнято рішення про застосування переговорної процедури закупівлі, згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону через відсутність конкуренції з технічних причин, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи. Враховуючи вищенаведене, доцільно застосувати переговорну процедуру закупівлі.

Вказане Повідомлення підписано уповноваженою особою, завірено відтиском юридичної особи - Позивача та опубліковано на електронному майданчику «Прозоро» 05.04.2022р. о 10:24год. Період подачі оскарження по 16.04.2022р., 00:00год. Документи пропозиції не додано, що підтверджується долученою до матеріалів справи роздруківкою скріншоту з електронного майданчика «Прозоро».

18.04.2022р. між ТзОВ «Львівенергозбут» (Постачальник) та Національним природним парком «Сколівські бескиди» (Споживач) укладено Договір про постачання /закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг №5607200 (надалі - Договір).

Умови Договору розроблені згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), Закону (п.1.1. Договору).

Згідно п.1.2. Договору під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Постачальник та Споживач зобов`язується керуватися чинним законодавством України та ПРРЕЕ.

За Договором Постачальник продає електричну енергію ДК 021:2015-09310000-5 "Електрична енергія" (універсальна послуга) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача визначених в додатку №2 до Договору, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (п.2.1. Договору).

Договірні обсяги закупівлі електричної енергії визначені в Додатку №1 до Договору. Договірні обсяги закупівлі електричної енергії, зазначені в Додатку №1 до Договору, визначені на момент укладення Договору та є прогнозними обсягами споживання електричної енергії протягом строку дії Договору, які змінюються в залежності від ціни на електричну енергію за відповідний розрахунковий період (п.2.2. Договору).

Договірні обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків Споживача та його потреби в електроенергії (п.2.3 Договору).

Згідно п.3.3. Договору Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у Договорі.

Пунктом 5.1. Договору Сторонами передбачено, що гранична ціна Договору становить 300000грн. з ПДВ. Дана гранична ціна передбачає максимальну величину коштів, які Споживач сплатить Постачальнику за електроенергію за Договором.

Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором (п.5.3. Договору).

Відповідно до п.5.4. Договору ціна на електричну енергію визначається Постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у п.3.1. Договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором.

Згідно п.5.6. Договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (з першого по останнє число місяця) (п.5.9. Договору).

Відповідно до п.5.13. Договору остаточний розрахунок Споживача здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунка. Вартість фактично спожитої Споживачем електричної енергії за відповідний розрахунковий період визначається як добуток обсягу спожитої за такий період електричної енергії, визначеної оператором системи розподілу, на ціну за електричну енергію за відповідний розрахунковий період, яка сформована Постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором. Під час визначення вартості фактично спожитої електричної енергії за відповідний розрахунковий період враховуються суми здійснених Споживачем авансових платежів за такий період.

Згідно п.13.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін та діє до 31.12.2022р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків. В частині зобов`язань Постачальника здійснювати постачання електричної енергії Споживачу, цей Договір набирає чинності з моменту зміни реєстрів точок комерційного обліку Споживача на Постачальника.

Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п.13.2. Договору).

Пунктом 13.3. Договору Сторони в порядку ст.631 ЦК України домовились, що умови цього Договору застосовуються до правовідносин щодо постачання/закупівлі електричної енергії постачальником універсальних послуг, які виникли між Сторонами цього договору з « 01» березня 2022р.

Розділом 14 Договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є: Додаток №1 - «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії»; Додаток №2 - «Перелік об`єктів Споживача за якими здійснюється постачання електричної енергії».

Додатком №1 до Договору визначено погоджені Сторонами договірні обсяги закупівлі електричної енергії, Додатком №2 - Перелік об`єктів Споживача за якими здійснюється постачання електричної енергії.

Вказаний Договір та Додатки №1, 2 підписано повноважними представниками, підпис представника Позивача завірено відтиском печатки юридичної особи - Позивача.

Договір опубліковано 18.04.2022р. о 11:00год. (системний номер Договору UA-2022-04-05-000193-а-с1), що підтверджується долученою до матеріалів справи роздруківкою скріншоту з електронного майданчика «Прозоро».

Актами про прийняття-передавання товарної продукції, які підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток Сторін, від 30.04.2022р. №22041 на суму 29350,40грн., від 31.05.2022р. №22051 на суму 20487,20грн., від 30.06.2022р. №22061 на суму 14929,48грн., від 31.07.2022р. №22071 на суму 15849,36грн., від 31.08.2022р. №22081 на суму 17220,25грн., від 30.09.2022р. №22091 на суму 23166,42грн. Відповідачем передано, а Позивачем отримано послуги за Договором на суму 121003,11грн.

Платіжними дорученнями від 21.04.2022 №161 на суму 10300грн., від 22.04.2022 №184 - 29996,85грн., від 20.05.2022 №11 - 15550,40грн., від 20.05.2022 №178 - 13800грн., від 16.06.2022 №216 - 12300грн., від 29.06.2022 №298 - 8187,20грн., від 25.07.2022 №384 - 1329,48грн., від 25.07.2022 №236 - 13600грн., від 19.08.2022 №486 - 4249,36грн., від 19.08.2022 №277 - 11600грн., від 16.09.2022 №316 - 4700грн., від 28.09.2022 №572 - 12520,25грн., від 08.10.2022 №627 - 18866,42грн., від 08.10.2022 №349 на суму 4300грн. Позивачем сплачено на користь Відповідача 161299,96грн. вартості переданих Відповідачем Позивачу послуг за Договором.

30.09.2022р. Південним офісом Держаудитслужби опубліковано на електронному майданчику «Прозоро» Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-а, яким встановлено, що за результатами аналізу відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону встановлено порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону. За результатами аналізу питання оприлюднення інформації про закупівлю встановлено порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону; за результатами аналізу питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, своєчасності укладання договору про закупівлю, - порушень не установлено.

Інформацією про результати моніторингу закупівлі у розрізі стадій проведення процедури закупівлі встановлено, що дата закінчення моніторингу: 30.09.2022. Предметом аналізу були наступні питання: визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації про закупівлю, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону, своєчасності укладання договору про закупівлю. Під час моніторингу проаналізовано: річний план закупівель НПП Сколівські Бескиди (Замовник) на 2022р., повідомлення про намір укласти договір, оприлюднене 05.04.2022 в електронній системі закупівель, повідомлення про намір укласти договір від 05.04.2022 б/н, договір про постачання/закупівлю електричної енергії від 18.04.2022 №5607200 (Договір), пояснення отримані 29.09.2022 та 30.09.2022 через електронну систему закупівель. За результатами моніторингу установлено, що 05.04.2022 Замовником оприлюднено повідомлення про намір укласти договір за результатами проведення переговорної процедури закупівлі за номером ID:UA-2022-04-05-000193-а на придбання послуг за предметом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія, очікуваною вартістю 300000грн. Переговорна процедура застосована згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону у зв`язку із тим, що роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності такого випадку, як відсутність конкуренції з технічних причин, яка має бути документально підтверджена замовником. Згідно п.8 ч.6 ст.40 Закону повідомлення про намір укласти договір про закупівлю повинно містити обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі, експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі. Проте, в порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону в оприлюдненому Замовником повідомленні відсутні експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі. Так, 26.06.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель», яким внесено зміни щодо виключення у п.8 ч.6 ст.40 Закону слова «з посиланням на».

Таким чином, оприлюднене Замовником повідомлення повинно містити саме документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі. За результатами проведеної процедури закупівлі між Замовником та ТОВ «Львівенергозбут» укладено Договір. Згідно п.10 ч.1 ст.10 Закону Замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, в тому числі договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення. Проте, в порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону Замовником не оприлюднено протягом трьох робочих днів з дати укладання Договору Додаток № 1 - «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії» та Додаток № 2- «Перелік об`єктів Споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії» до Договору, які є його невід`ємними частинами відповідно до пункту 14.1 розділу 14.

Третьою особою у Висновку встановлено строк для усунення порушень: з 30.09.2022 по 14.10.2022; з огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, керуючись ст.ст.5, 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі» Південний офіс Держаудитслужби зобов`язує здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору та протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Позивач повідомив Третю особу (лист від 28.09.2022р. вих.№562), що обґрунтування розміру витрат, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та його очікуваної вартості визначено відповідно до нормативних документів: «Методика розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг», затверджена Постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1176, «Порядок формування цін на універсальні послуги», затверджений Постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1177. Відтак, тариф на універсальну послугу є державним регульованим тарифом, всі складові вартості електричної енергії, що поставляється за універсальною послугою підлягають державному регулюванню. Розмір бюджетного призначення визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за КПКВК 2709060 згідно бюджетного запиту на 2022р. Очікувана вартість предмета закупівлі 300000грн. з ПДВ. Обсяг постачання електричної енергії (універсальна послуга) - 60606 кВт/год. Термін постачання: до 31.12.2022р.

Електрична енергія (універсальна послуга), ідентифікатор закупівлі (UA-2022-04-05-000193-а), згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону (відсутність конкуренції з технічних причин): згідно п.93 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України. Згідно п.42 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт.

Згідно ч.1 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Згідно ч.3 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що формуються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Згідно п.13 розд.XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01.01.2019р. вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання, та упродовж чотирьох років з 01.01.2019р. такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті НКРЕКП, ТзОВ «Львівенергозбут» отримало ліцензію на постачання електричної енергії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 №429). ТОВ «Львівенергозбут», яке створене в результаті здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, упродовж чотирьох років (з 01.01.2019 до 31.12.2022) виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території - адміністративній території Львівської області. Отже, ТОВ «Львівенергозбут» є єдиним постачальником універсальної послуги постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території розташування здійснення діяльності замовника - Львівської області. ТОВ «Львівенергозбут» включене до Переліку постачальників універсальних послуг на закріпленій території, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Згідно постанови НКРЕКП №1268 від 26.10.2018р. на території Львівської області постачальником універсальної послуги визначено ТзОВ «Львівенергозбут». Відповідно до Закону, враховуючи очікувану вартість предмета закупівлі, та відсутність конкуренції з технічних причин, керуючись п.2, 4.2, ст.40 Закону, вирішено застосувати переговорну процедуру закупівлі, для придбання електричної енергії (універсальна послуга), код ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія (універсальна послуга). Таким чином, електричну енергію на умовах універсальної послуги на території Львівської області може бути надано лише одним суб`єктом господарювання - постачальником універсальних послуг, а саме ТОВ «Львівенергозбут», Інша альтернатива отримати електричну енергію на умовах універсальної послуги відсутня, оскільки послуги надаються визначеними постачальниками на визначеній .території за регульованим тарифом.

На підставі вищевикладеного, для закупівлі електричної енергії для потреб 2022р. процедурою закупівлі обрано - переговорну процедуру, згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі» - відсутність конкуренції з технічних причин. Правомірність застосування Замовником електричної енергії - малим непобутовим споживачем точки обліку, якого розташовані на території Львівської області переговорної процедури згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону при закупівлі електричної енергії (універсальна послуга) (код за ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія) та право такого споживача на закупівлю електричної енергії на умовах універсальної послуги також підтверджені у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021р. у справі №380/12511/21, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2022р. У цій справі судами визнано протиправним та скасовано висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі UA-2021-04-22-009652-а від 07.07.2021р. про те, що замовником - малим непобутовим споживачем застосовано переговорну процедуру при закупівлі електричної енергії (універсальна послуги) без наявності умов, передбачених п.2 ст.40 Закону та про зобов`язання замовника усунути дане «порушення».

У зв`язку з великою кількістю точок обліку, технічні документи, що підтверджують потужність до 50 кВт, Замовником не надаються, проте на вимогу Державної аудиторської служби України Південний офіс Держаудитслужби, можуть бути надані додатково.

Згідно п.93 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Згідно п.42 ч.1 ст.1 Закону малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт. Електроустановка(-ки) замовника приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50кВт. Отже, замовник в розумінні Закону відноситься до малих непобутових споживачів та має право бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до ст.63 Закону, а саме на умовах універсальної послуги. Закупівля електричної енергії саме на умовах універсальної послуги повністю забезпечує дотримання основних принципів проведення публічних закупівель (ст.5 Закону), а саме: максимальну економію та ефективність, відкритість та прозорість, недискримінацію учасників, запобігання корупційним діям і зловживанням. Корупційні дії та зловживання пов`язані із формуванням ціни на предмет закупівлі при постачанні електричної енергії на умовах універсальної послуги є. неможливими, оскільки всі складові ціни затверджуються уповноваженими державними органами. Згідно ч.3 ст.63 Закону постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що формуються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг. «Методика розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг».

Таким чином, як зазначає Позивач у вказаному листі, тариф на універсальну послугу є державним регульованим тарифом, всі складові вартості електричної енергії, що поставляється за універсальною послугою підлягають державному регулюванню. Проведення переговорної процедури на закупівлю універсальної послуги є більш ефективним для замовника, оскільки універсальна послуга включає в себе також послуги з розподілу електричної енергії, відповідно у замовника відсутня необхідність проводити переговорну процедуру закупівлі послуг оператора системи розподілу, що забезпечує економію робочого часу замовника. Згідно п.13 розд.XVIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01.01.2019р. вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання, та упродовж чотирьох років з 01.01.2019р. такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті НКРЕКП, ТОВ «Львівенергозбут» отримало ліцензію на постачання електричної енергії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 р. № 429).

ТОВ «Львівенергозбут» включене до Переліку постачальників універсальних послуг на закріпленій території, затвердженого постановою НКРЕКП «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» №1268 від 26.10.2018р. Згідно ч.2 ст.63 Закону у межах території здійснення діяльності одного постачальника універсальних послуг не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг. Таке ж положення міститься і в п.3.1.1. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. ТОВ «Львівенергозбут», яке створене в результаті здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, упродовж 4-х років (з 01.01.2019р. до 31.12.2022р.) виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території - адміністративній території Львівської області.

З наведеного Позивач у вказаному листі підсумовує про те, що «Львівенергозбут» є єдиним постачальником універсальної послуги постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території розташування здійснення діяльності замовника - Львівської області. Відтак, згідно ст.63 Закону та п.3.1.1 цих Правил електричну енергію на умовах універсальної послуги на території Львівської області може постачати лише один суб`єкт господарювання - постачальник універсальних послуг ТОВ «Львівенергозбут». Інша альтернатива отримати електричну енергію на умовах універсальної послуги відсутня, оскільки послуги надаються визначеними постачальниками універсальних послуг на визначеній території. На підставі викладеного для закупівлі електричної енергії для потреб 2022 року процедурою закупівлі обрано - переговорну процедуру, згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі»- відсутність конкуренції з технічних причин. Правомірність застосування споживачем електричної енергії - малим непобутовим споживачем у Львівській області переговорної процедури згідно п.2 ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі» при закупівлі електричної енергії (універсальна послуга) (код за ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія) та право такого споживача на закупівлю електричної енергії на умовах універсальної послуги підтверджені у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021р. у справі №380/12511/21, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2022р. У цій справі судами визнано протиправним та скасовано висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі UA-2021-04-22-009652-а від 07.07.2021р. про те, що замовником - малим непобутовим споживачем застосовано переговорну процедуру при закупівлі електричної енергії (універсальна послуги) без наявності умов, передбачених п.2 ст.40 Закону та про зобов`язання замовника усунути дане «порушення».

14.02.2023 на електронному майданчику «Прозоро» сформовано Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2022-04-05-000193-а, згідно якого, Договір від 18.04.2022 №5607200 із ціною 300000грн., укладений між Позивачем та Відповідачем на закупівлю послуги: Електрична енергія (універсальна послуга) (ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія) у кількості 60606кВт/год. виконано. Причини до розірвання договору відсутні.

Згідно розміщених на офіційному сайті Відповідача цін на універсальну послугу (https://www.lez.com.ua/taryfy_jur), ціна універсальної послуги для споживачів, розподіл електричної енергії яким здійснюється від мережі ПрАТ «Львівобленерго» на 2 класі напруги, з 01.04.2022 склала 4,63159грн за 1 кВт/год (https://lez.com.ua/arhiv_tarif_042022), з 01.02.2023 - 6,12280грн. за 1 кВт/год. (https://www.lez.com.ua/taryfy_jur).

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст.4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 19.09.2019р. у справі №924/831/17.

Верховний Суд у справі №924/1022/17 (постанова від 06.11.2019р.) констатує, що встановивши наявність порушеного права заявника, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення його до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України, якій кореспондує ст.526 ЦК України, передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок (ч.1 ст.527 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст.626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ГК України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічне правове положення закріплено у ст.180 ГК України.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відтак, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.03.2020р. у справі №910/5251/19 та від 10.11.2020р. у справі №910/9305/19.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ЦК України та ГПК України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Аналіз змісту ч.3 ст.215 ЦК України дає підстави для висновку, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка в тому числі була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.11.2020р. у справі №910/9305/19, від 21.01.2021р. у справі №908/3326/19 та від 15.04.2021р. у справі №903/741/19.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020р. у справі №761/26815/17, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення статей 15, 16 ЦК України свідчить, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Суд звертає увагу, і аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20, що у ст.216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. У ч.1 цієї статті зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з цього недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд також звертає увагу на те, що в постанові від 03.12.2021р. у справі №906/1061/20 Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, уточнюючи висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20, зауважила, що "вирішуючи питання про можливість задоволення такого позову, суд, з урахуванням конкретних обставин справи має визначитися із ефективністю обраного позивачем способу захисту - визначити наслідки визнання договору недійсним для держави, в інтересах якої прокурором подано позов, з`ясувати, яким чином будуть відновлені права держави як позивача, зокрема можливість проведення двосторонньої реституції, можливість проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, необхідність відшкодувати іншій стороні правочину вартість товару (робіт, послуг) чи збитки". При цьому об`єднана палата також відзначила, що у разі "якщо у позові не заявлено вимоги про застосування двосторонньої реституції, суд має розглянути питання щодо ефективності способу захисту в цілому, і якщо проведення двосторонньої реституції не відновить права позивача, а погіршить його становище, або взагалі є неможливим, то це є підставою для відмови у задоволення позову про визнання договору недійсним, адже невідворотнім наслідком такого задоволення є двостороння реституція". Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.01.2023 у справі №922/2895/20, від 21.12.2022 у справі №904/193/22, від 21.12.2022 у справі №904/180/22, від 29.11.2022 у справі №916/2601/21 та від 22.11.2022 у справі №916/2877/21.

Згідно пп.22, 37 ч.1 ст.1 Закону у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції / пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом, із застосуванням Єдиного закупівельного словника, затвердженого у встановленому законодавством порядку; учасник процедури закупівлі / спрощеної закупівлі (далі - учасник) - фізична особа, фізична особа - підприємець чи юридична особа - резидент або нерезидент, у тому числі об`єднання учасників, яка подала тендерну пропозицію/пропозицію або взяла участь у переговорах у разі застосування переговорної процедури закупівлі.

Згідно ч.1 ст.2 Закону до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад; Пенсійний фонд України, цільові страхові фонди зі страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, медичного страхування та страхування на випадок безробіття (далі - органи соціального страхування); юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у п.п.1, 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків; юридичні особи та/або суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність в одній або декількох окремих сферах господарювання, визначених частиною другою цієї статті, та відповідають хоча б одній з таких ознак: органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування або іншим замовникам належить частка у статутному капіталі юридичної особи та/або суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50% або такі органи чи інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі юридичної особи та/або суб`єкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради юридичної особи та/або суб`єкта господарювання; наявність спеціальних або ексклюзивних прав - прав, наданих у межах повноважень органом державної влади або органом місцевого самоврядування на підставі будь-якого нормативно-правового акта та/або акта індивідуальної дії, що обмежують провадження діяльності у сферах, визначених цим Законом, однією чи кількома особами, що істотно впливає на здатність інших осіб провадити діяльність у зазначених сферах. Не вважаються спеціальними або ексклюзивними права, що надані за результатами конкурсів (тендерів, процедур закупівель), інформація про проведення яких разом з критеріями відбору попередньо оприлюднювалася та була наявна у публічному доступі, можливість участі у таких конкурсах (тендерах, процедурах закупівель) не була обмежена та якщо надання таких прав здійснювалося на основі об`єктивних критеріїв.

Приписами ч.1 ст.3 Закону встановлено, що цей Закон застосовується: до замовників, визначених п.п.1 - 3 ч.1 ст.2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200тис.грн., а робіт - 1,5млн.грн.; до замовників, визначених п.4 ч.1 ст.2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1млн.грн., а робіт - 5млн.грн.; до замовників, визначених ч.1 ст.2 цього Закону, які здійснюють спрощені закупівлі відповідно до цього Закону та/або укладають договори без використання електронної системи закупівель відповідно до ч.ч.2, 3 і 7 цієї статті.

Замовники здійснюють спрощені закупівлі шляхом використання електронної системи закупівель у порядку, передбаченому цим Законом (ч.2 ст.3 Закону).

Згідно ч.1 ст.7 Закону уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.8 Закону моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю); моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Приписами ч.3 цієї статті передбачено, що повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі; повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі не зупиняє проведення процедур закупівель, визначених цим Законом.

За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання (ч.6 ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону у випадку, якщо під час моніторингу, за результатами якого виявлено ознаки порушення законодавства у сфері публічних закупівель, було відмінено тендер чи визнано його таким, що не відбувся, орган державного фінансового контролю зазначає опис порушення без зобов`язання щодо усунення такого порушення. Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі виявлено ознаки порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції органу державного фінансового контролю, про це письмово повідомляються відповідні державні органи.

Замовник має право протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення висновку одноразово звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, визначених у висновку. Протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень (ч.8 ст.8 Закону).

У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду; замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження (ч.10 ст.8 Закону).

Відповідно до п.1, 8, 10, 12 ч.1 ст.10 Закону замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: оголошення про проведення конкурентних процедур закупівель, тендерну документацію та проект договору про закупівлю: повідомлення про намір укласти договір про закупівлю - протягом одного дня з дня прийняття рішення про визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення; звіт про виконання договору про закупівлю - протягом 20 робочих днів з дня виконання сторонами договору про закупівлю або закінчення строку дії договору про закупівлю, за умови його виконання сторонами, або його розірвання.

За наявності підстав для здійснення переговорної процедури закупівлі, передбачених цим Законом, замовники, які зобов`язані здійснювати закупівлі через централізовану закупівельну організацію, самостійно проводять закупівлі товарів та послуг із застосуванням переговорної процедури закупівлі. Інформація про потребу в закупівлі таких товарів та послуг не надається централізованій закупівельній організації (абз.5 ч.13 ст.11 Закону).

Як виняток та відповідно до умов, визначених у ч.2 ст.40 цього Закону, замовники можуть застосовувати переговорну процедуру закупівлі (ч.2 ст.13 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону переговорна процедура закупівлі використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю після проведення переговорів щодо ціни та інших умов договору про закупівлю з одним або кількома учасниками процедури закупівлі.

Переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності відсутності конкуренції з технічних причин, яка має бути документально підтверджена замовником (пп.3 п.2 ч.2 ст.40 Закону).

За результатами проведених переговорів з учасником (учасниками) процедури закупівлі замовник приймає рішення про намір укласти договір про закупівлю (ч.4 ст.40 Закону).

Приписами частини 5 вказаної статті визначено, що повідомлення про намір укласти договір про закупівлю обов`язково безоплатно оприлюднюється в електронній системі закупівель протягом одного дня після ухвалення рішення.

Згідно ч.7 ст.40 Закону замовник має право укласти договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі у строк не раніше ніж через 10 днів (п`ять днів - у разі застосування переговорної процедури закупівлі з підстав, визначених п.3 ч.2 цієї статті, а також у разі закупівлі нафти, нафтопродуктів сирих, електричної енергії, послуг з її передання та розподілу, централізованого постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, послуг з централізованого опалення, телекомунікаційних послуг, у тому числі з трансляції радіо- та телесигналів, послуг з централізованого водопостачання та/або водовідведення та послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування) з дня оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Як передбачено ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду (постанова від 11.09.2020р. у справі №910/16505/19), тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження та подані Учасниками справи на їх підтвердження докази, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені Позивачем обставини щодо укладення між Сторонами Договору за результатами проведення переговорної процедури, вчинення Відповідачем на його підставі господарських операцій постачання послуг, їх прийняття та оплату Позивачем, а також виконання Договору, про що 14.02.2023р. складено Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2022-04-05-000193-а.

Разом з тим, суд зазначає про доведеність належними засобами доказування обставини вчинення Позивачем порушення вимог Закону щодо доведення обставини проведення переговорної процедури між Сторонами як необхідної передумови до укладення договору за результатами проведення переговорної процедури, а також неоприлюднення Позивачем в електронній системі закупівель додатків №1 та №2 до Договору протягом трьох робочих днів з дня його укладення.

Відтак, суд критично оцінює та відхиляє за безпідставністю доводи Відповідача про невстановлення Третьою особою порушень під час укладення Договору, оскільки, як вбачається Висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-04-05-000193-a від 30.09.2022р., за результатами аналізу питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, наявності підстав щодо застосування переговорної процедури, своєчасного укладення договору про закупівлю - третьою особою порушено не установлено.

Разом з тим, вказаним Висновком підтверджується, що за результатами аналізу відповідності повідомлення про намір укласти договір про закупівлю вимогам Закону Південним офісом Держаудитслужби встановлено порушення п.8 ч.6 ст.40 Закону; за результатами аналізу оприлюднення інформації про закупівлю Південним офісом Держаудитслужби встановлено порушення п.10 ч.1 ст.10 Закону.

Попри наведене суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджується звернення Позивача до Третьої особи за роз`ясненням висновку за результатами фінансового моніторингу в порядку, визначеному в ч.8 ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі» чи оскарження такого в порядку, передбаченому ч.10 вказаної статті.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги встановлені в мотивувальній частині цього рішення обставини справи, в тому числі щодо виконання Договору, суд зазначає, відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України у разі неможливості повернення всього, отриманого за недійсним правочином (зокрема, якщо одержане полягає у спожитій послузі), сторона повинна відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, у випадку визнання договору недійсним Позивач буде змушений компенсувати Відповідачу вартість поставленої універсальної послуги, яка на дату відшкодування є більшою, аніж на дату проведення закупівлі. Таким чином, інтереси Позивача не будуть захищені, а навпаки - порушені внаслідок витрачання Позивачем більших бюджетних коштів на відшкодування вартості універсальної послуги, аніж витрачені ним за ту ж кількість придбаних у Відповідача за Договором послуг.

Також, у разі визнання Договору недійсним Позивач вже не зможе оголосити новий тендер з меншою сумою закупівлі і укласти договір на більш вигідних умовах - оскільки послуги надано, а їх вартість значно зросла (з 4,63159 до 6,12280грн. за 1 кВт/год.).

Суд доходить висновку, що порушення порядку проведення переговорної процедури та укладення Договору не може бути виправлено шляхом визнання недійсним Договору, оскільки суд самостійно не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, а відповідна вимога Позивачем не заявлялась.

Разом з тим, задоволення позову у цій справі неодмінно призведе до виникнення у Сторін права на двосторонню реституцію, тобто повернення іншій Стороні всього одержаного на підставі Договору.

Таким чином, з врахуванням наведеного, а також встановлених в мотивувальній частині цього рішення обставин справи суд зазначає, що визнання недійсним вже виконаного договору не відновить порушені інтереси Позивача через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонньої реституції (Позивач як замовник не може повернути все, отримане за таким договором, і буде змушений компенсувати вартість отриманого іншій стороні договору - Відповідачу). Відтак, на стадії, коли Договір є виконаним, вимога про визнання такого Договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі №905/1562/20.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.ст.73, 74 ГПК України).

Згідно з ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує позицію ЄСПЛ («Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»), що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41) звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що матеріалами справи підтверджено обставини укладення між Сторонами Договору за результатами проведення переговорної процедури, вчинення Відповідачем на його підставі господарських операцій постачання послуг, їх прийняття та оплату Позивачем, виконання Договору, про що 14.02.2023р. складено Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2022-04-05-000193-а, доведеність належними засобами доказування обставини вчинення Позивачем порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» щодо доведення обставини проведення переговорної процедури між Сторонами як необхідної передумови до укладення договору за результатами проведення переговорної процедури, а також неоприлюднення в електронній системі закупівель додатків №1 та №2 до Договору протягом трьох робочих днів з дня його укладення, беручи до уваги безпідставність доводів Відповідача про невстановлення Третьою особою порушень під час укладення Договору, а також недоведеність обставини звернення Позивача до Третьої особи за роз`ясненням висновку за результатами фінансового моніторингу в порядку, визначеному в ч.8 ст.8 Закону чи оскарження такого в порядку, передбаченому ч.10 вказаної статті, суд дійшов висновків про те, що у випадку визнання Договору недійсним Позивач буде змушений компенсувати Відповідачу вартість поставленої універсальної послуги, яка на дату відшкодування є значно більшою, аніж на дату проведення закупівлі, а відтак, у випадку задоволення позову інтереси Позивача не будуть захищені, а навпаки - порушені внаслідок витрачання Позивачем більших бюджетних коштів на відшкодування вартості універсальної послуги, аніж витрачені ним за ту ж кількість придбаних у Відповідача за Договором послуг, адже Позивач вже не зможе оголосити новий тендер з меншою сумою закупівлі і укласти договір на більш вигідних умовах - оскільки послуги надано, а їх вартість зросла.

Відтак, порушення порядку проведення переговорної процедури та укладення Договору не може бути виправлено шляхом визнання недійсним Договору, оскільки суд самостійно не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, а відповідна вимога Позивачем не заявлялась, а задоволення позову у цій справі неодмінно призведе до виникнення у Сторін права на двосторонню реституцію, тобто повернення іншій Стороні всього одержаного на підставі Договору.

Таким чином визнання недійсним вже виконаного договору не відновить порушені інтереси Позивача через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонньої реституції (Позивач як замовник не може повернути все, отримане за таким договором, і буде змушений компенсувати вартість отриманого іншій стороні договору - Відповідачу). Відтак, на стадії, коли Договір є виконаним, вимога про визнання такого Договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що в позові слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року для працездатних осіб в розмірі 2481 гривні.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2481грн.

Як доказ сплати судового збору Позивачем подано Квитанцію від 14.10.2022р. №1 про сплату 2481грн. судового збору за подання позовної заяви до господарського суду, оригінал якої є додатком №12 до позовної заяви.

Відповідач та Третя особа наданим чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористались.

Судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч.1 ст.129 ГПК України).

З підстав наведеного, а також неподання Позивачем станом на час вирішення спору по суті в порядку, визначеному главою 8 розділу І ГПК України доказів іншого розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2481грн., беручи до уваги недоведення Відповідачем та Третьою особою розміру понесених судових витрат у справі суд дійшов висновків про те, що судові витрати у справі, а саме сплачений Позивачем за подання позовної заяви до господарського суду судовий збір в розмірі 2481грн. слід розподілити між Сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судові витрати Позивача на оплату судового збору на суму 2481грн. покласти на Позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76,-79, 80, 81, 86, 129, 165, 205, 216, 222, 235, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 193 203, 204, 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 11, 16, 203, 215, 509, 510, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 27.03.2023р.

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.