ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Справа№ 910/14538/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023

у справі № 910/14538/22 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості у розмірі 10 095 236, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" (позивач, підрядник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відповідач, замовник) про стягнення заборгованості у розмірі 10 095 236,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено наступні договори:

- договір № 2004/2020 на виконання робіт: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 4. Турбінне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб кВ на мікропроцесорні пристрої (системи нормальної експлуатації). Будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи" від 20.04.2020;

- договір № 1404/2020 на виконання робіт: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 4. Реакторне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб 6кВ на мікропроцесорні пристрої (1,2,3 СБ). Будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи" від 14.04.2020;

- договір № 2911/2021 на виконання робіт: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 4. Турбінне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб 6кВ на мікропроцесорні пристрої (системи нормальної експлуатації). Будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи" від 26.11.2021;

- договір № 20006-2018 "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 4. Реакторне відділення. Заміна устаткування пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами) З СБ. Будівельно - монтажні роботи" від 28.08.2018;

- договір № 19713-2018 ДСТУ Б Д.1. 1-1-2013 "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 4. Реакторне відділення. Заміна устаткування автоматичної пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами) 2 СБ. Будівельно - монтажні роботи" від 03.08.2018.

За твердженням позивача, на виконання вищевказаних договорів відповідачем було оплачено лише частину виконаних робіт, а саме:

- за актом приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (прим. ф. КБ-3), на виконання умов договору від 14.04.2020, позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму грошових коштів - 17 433 165, 70 грн. Однак, відповідачем оплачено лише частину виконаних робіт на загальну суму 16 150 506,00 грн, а відтак заборгованість останнього за договором № 1404/2020 складає 1 282 659,70 грн.;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (прим. ф. КБ-3), на виконання умов договору від 20.04.2020, позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму грошових коштів - 28 916 520,00 грн. Втім, відповідачем оплачено лише частину виконаних робіт на загальну суму 23 509 402,80 грн, а відтак заборгованість останнього за договором № 2004/2020 складає 5 407 117,20 грн.;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (прим. ф. КБ-3) від 15.12.2021, на виконання умов договору від 26.11.2021, позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму грошових коштів - 3 240 249,60 грн. При цьому, відповідачем не було оплачено виконані роботи, а відтак заборгованість останнього за договором № 2911/2021 складає 3 240 249,60 грн.;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (прим. ф. КБ-3) від 28.08.2018, на виконання умов договору від 28.08.2018, позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму грошових коштів - 4 859 664,55 грн. Втім, позивачу оплачено лише частину виконаних робіт на загальну суму 4 791 265,52 грн, а відтак заборгованість останнього за договором № 20006/2018 складає 68 399,03 грн.

- за актом приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (прим. ф. КБ-3) від 03.08.2018, на виконання умов договору від 03.08.2018, позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму грошових коштів - 7 165 761,98 грн. Однак, позивачу оплачено лише частину виконаних робіт на загальну суму 7 068 950,68 грн, а відтак заборгованість останнього за договором № 19713/2018 складає 96 811,30 грн.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" заявнику без розгляду, з посиланням на приписи п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Аргументуючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив із того, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, а тому не можуть вважатися однорідними, а відтак і норми ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 та направити справу № 910/14538/22 до Господарського суду міста Києва для продовження її розгляду.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги узагальнено зводяться до того, що на думку позивача, ним у позові було обґрунтовано пов`язаність поданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме долучено: усі договори, довідки та акти виконаних робіт, відповідь на претензію, в якій відповідач визнав факт наявності боргу у заявленій в позові сумі.

Крім того, позивач вважає, що наявність тільки однієї позовної вимоги виключає можливість порушення правил об`єднання позовних вимог у одній позовній заяві.

Узагальнений виклад позиції відповідача

Відповідач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/14538/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14538/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/14538/22. Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

В силу вимог ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 914/2191/18.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19.

За замістом ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, аналіз п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у системному співвідношенні з приписами ст. 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, враховуючи приписи ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом зроблено помилкові висновки стосовно порушення правил об`єднання вимог у позовній заяві та безпідставно повернуто таку позовну заяву на основі приписів п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не вбачається мотивування щодо неможливості суду роз`єднати позовні вимоги у даній справі.

Підсумовуючи вищезазначене, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву не врахував правил об`єднання/роз`єднання позовних вимог, передбачених ч.ч. 1, 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, а тому дійшов помилкового висновку щодо наслідків, передбачених приписами п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених мотивів, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанцій підлягає скасуванню, а справа - передачі до місцевого господарського суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Доводи апеляційної скарги є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За результатами розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею матеріалів справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним заяви, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж" задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/14538/22 - скасувати.

Матеріали справи № 910/14538/22 направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко