ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Справа № 903/806/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від скаржника (АТ КБ "Приватбанк"): Мельник В.М.

арбітражний керуючий: Рабан М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 24.01.23р. суддею Шум М.С. у м.Луцьку

у справі № 903/806/20

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 затверджено звіт керуючого реалізацією майна Рабана Микити Тарасовича щодо боржника ОСОБА_1 .

Завершено процедуру погашення боргів боржника ОСОБА_1 та припинено повноваження керуючого реалізацією майна Рабана Микити Тарасовича.

У відповідності до ст.121 Кодексу України з процедур банкрутства дію мораторію припинено.

Звільнено боржника ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства.

Грошові вимоги кредиторів до фізичної особи ОСОБА_1 , а також грошові вимоги кредиторів (їх правонаступників), які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, - визнано погашеними, а виконавчі документи за такими вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Зобов`язано органи Державної виконавчої служби України (приватних виконавців) закрити виконавчі провадження та зняти всі арешти та обмеження стосовно ОСОБА_1 та виключити записи щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022 (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого відмовлено.

Клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди задоволено.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. затверджено.

Стягнуто грошову винагороду арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Провадження у справі №903/806/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та зменшити та визначити розмір винагороди арбітражного керуючого у даній справі за виконання повноважень керуючого реальним періодом в якому арбітражний керуючий вчиняв дії, а не періодом в якому арбітражний керуючий обліковувався керуючим реалізацією. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що ухвала Господарського суду Волинської області від 24.01.2023 у справі №903/806/20 є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та без врахування висновків Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в частині визначення обсягу фактично виконаної роботи арбітражного керуючого та визначення розміру винагороди, які викладені у постановах: КГС ВС від 01.03.2018р. справа №910/32824/15; КГС ВС від 15.05.2018р. справа №29/5005/486/2012;

- суд першої інстанції не врахував загальні підходи для визначення винагороди та її стягнення у справах про неплатоспроможність фізичної особи, що суперечить принципу правової визначеності, зокрема АТ КБ "Приватбанк" звертав увагу суду на: постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022р. у справі №910/3024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022р. №925/638/21;

- покликається на те, що суд першої інстанції мотивував судове рішення нормами матеріального права, які регулюють банкрутство юридичної особи, а не фізичної особи боржника. Тобто, суд при вирішенні питання про завершення процедури погашення боргів боржника та визначення розміру винагороди арбітражного керуючого застосував норми та підхід до завершення ліквідаційної процедури юридичної особи. Зазначене свідчить, що до складання повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції було суд підійшов формально та взяв за основу інше рішення суду у справі про банкрутство юридичної особи. До того ж, в основу оскарженої ухвали суду в частині визначення обсягу виконаної арбітражним керуючим роботи та визначення розміру винагороди арбітражного керуючого судом першої інстанції також взято до уваги запити, направлені арбітражним керуючим в період виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією, зокрема запити, які були направлені за період з 14.12.2020р. до 26.03.2021р.. Винагороду за даний період арбітражний керуючий отримав, коли виконував повноваження керуючого реструктуризацією;

- вказує на те, що у даній судовій справі №903/806/20 арбітражний керуючий не звітував один раз на два місяці про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат та не скликав засідання зборів кредиторів один раз на два місяці. Матеріали справи №903/806/20 таких доказів не містять. Питання про розгляд звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат виносилося на засідання зборів кредиторів тільки 1 раз, по завершенню процедури погашення боргів, що є порушенням ст.30 Кодексу України з процедур банкрутств з боку арбітражного керуючого.

- наголошує на тому, що повноваження арбітражного керуючого передбаченні ст.ст.12, 61, 114 Кодексу України з процедур банкрутства. До яких можна віднести: звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість та ін. Тобто виходячи зі змісту положень Кодексу України з процедур банкрутства повноваженнями арбітражного керуючого є активні дії спрямовані на проведення інвентаризації фінансового та майнового стану боржника та інших дій з метою подальшого задоволення вимог кредиторів;

- зазначає про те, що арбітражний керуючий посилається на оскарження АТ КБ "Приватбанк" постанови Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р., як на підставу неможливості виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків, у тому числі в частині скасування арештів, тощо. Проте, що як підтверджено оскаржуваним судовим рішенням та документами, які містяться у матеріалах судової справи №903/806/20, у період з 02.06.2021р. до 10.06.2021р., та з 01.07.2021р. до 30.07.2021р. арбітражним керуючим направлялися запити та були отримані відповіді, що свідчить про відсутність перешкод у арбітражного керуючого в частині неможливості ним виконувати повноваження в період оскарження Банком постанови Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р.;

-вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області віл 24.01.2023р. у справі №903/806/20 є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже має бути скасована. А розмір винагороди арбітражного керуючого у даній справі за виконання повноважень керуючого реалізацією має бути зменшений та визначений реальним періодом в якому арбітражний керуючий вчиняв дії, а не періодом в якому арбітражний керуючий обліковувався керуючим реалізацією.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №903/806/20/1233/23 від 24.02.2023р. матеріали справи №903/806/20 витребувано з Господарського суду Волинської області.

03.03.2023р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/806/20.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023р. у справі №903/806/20 поновлено строк на подання апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 та призначено справу №903/806/20 до розгляду на 28.03.2023р. об 15:00год.. тощо.

До Північно - західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/806/20 поза приміщенням суду. В даному клопотанні заявник просить забезпечити арбітражному керуючому Рабану М.Т. можливість проведення судового засідання по справі №903/806/20, призначеного на 28.03.2023р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023р. задоволено заяву арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/806/20 поза приміщенням суду та забезпечено арбітражному керуючому Рабану М.Т. участь в судовому засіданні у справі №903/806/20, призначеному на 28.03.2023р. об 15:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

23.03.2023р. до Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Мельник Вікторії Миколаївни надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/806/20 поза приміщенням суду. В даному клопотанні заявник просить забезпечити представнику Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвокату Мельник В.М. можливість проведення судового засідання по справі №903/806/20, призначеного на 28.03.2023р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023р. задоволено заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Мельник Вікторії Миколаївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/806/20 поза приміщенням суду та забезпечено представнику Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвокату Мельник В.М. участь в судовому засіданні у справі №903/806/20, призначеному на 28.03.2023р. об 15:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

28.03.2023р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича надійшов письмовий відзив від 27.03.2023р. №1 на апеляційну скаргу.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відсутні учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористався та в судове засідання 28.03.2023р. не з`явилися, своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю таких учасників справи.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні 28.03.2023р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 скасувати та зменшити та визначити розмір винагороди арбітражного керуючого у даній справі за виконання повноважень керуючого реальним періодом в якому арбітражний керуючий вчиняв дії, а не періодом в якому арбітражний керуючий обліковувався керуючим реалізацією.

Арбітражний керуючий Рабан М.Т. у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 28.03.2023р. заперечив проти її доводів, вважаючи їх безпідставною та необґрунтованою. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника та арбітражного керуючого, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.11.2020р. заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в підготовчому судовому засіданні на 17.11.2020р..

За наслідками розгляду справи в підготовчому засіданні ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.11.2020р. відкрито провадження у справі №903/806/20 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією боргів боржника - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича (Свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №309 від 28.02.2013р.); призначено попереднє судове засідання на 05.01.2021р..

18.11.2020р. оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.01.2021р. заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про грошові вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 у розмірі 1 509 894,73грн. основного боргу та відсотків за користування кредитом; 4 204,00грн. судового збору за подачу відповідної заяви; зобов`язано керуючого реструктуризацією Рабана М.Т. включити визнані судом вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства: 1509894,73грн. - 4 черга; 4204,00грн. (судовий збір) - 1 черга; керуючого реструктуризацією Рабана М.Т. зобов`язано провести збори кредиторів в порядку п.4 ст.122 Кодексу України з процедур банкрутства, засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначено 09.02.2021р..

Постановою Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. Фізичну особу ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника. Керуючого реалізацією майна у справі постановлено призначити із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. Постановлено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника. Зобов`язано керуючого реалізацією: 1) не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника провести спільно з боржником інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, у відповідності до ч.2 ст.130 Кодексу України з процедур банкрутства; 2) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; 3) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12.04.2021р. керуючим реалізацією майна боржника - Ковальчука Анатолія Петровича, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича (Свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №309 від 28.02.2013, адреса: вул.Винниченка, 26, м.Луцьк, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Постановою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021р. та постанову Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. у справі №903/806/20 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.09.2022р. клопотання керуючого реалізацією майна боржника Рабана Микити Тарасовича від 30.08.2022р. №1 про скасування арештів та їх вилучення з державних реєстрів задоволено, знято арешти з майна Ковальчука Анатолія Петровича (РОНКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

15.11.2022р. до Господарського суду Волинської області керуючим реалізацією Рабаном М.Т. подано підсумковий звіт у справі з підтверджуючими документами, в клопотанні від 14.11.2022р. просить суд звіт затвердити, грошові вимоги кредиторів до ОСОБА_1 визнати погашеними, а виконавчі документи такими, що не підлягають до виконання, звільнити ОСОБА_1 від боргів, зобов`язати органи ДВС зняти всі арешти та обмеження стосовно ОСОБА_1 та виключити запис щодо нього, провадження у справі закрити.

Одночасно арбітражний керуючий подав клопотання від 14.11.2022р. №2 про нарахування та виплату грошової винагороди, в якому просить суд звіт затвердити та стягнути з кредитора АТ КБ "Приватбанк" 131616,00грн. грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.11.2022р. розгляд підсумкового звіту керуючого реалізацією майна Рабана М.Т. у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. №2 про нарахування та виплату грошової винагороди призначено в судовому засіданні на 06.12.2022р., арбітражному керуючому Рабану М.Т. протягом 3 днів з дня отримання відповідної ухвали запропоновано надати суду: докази надіслання підсумкового звіту з додатками та клопотання про нарахування та стягнення грошової винагороди кредиторам боржника; запропоновано кредиторам боржника до 05.12.2022р. подати суду при наявності пояснення щодо звіту керуючого реалізацією майна та клопотання про нарахування та стягнення грошової винагороди.

Супровідним листом від 05.12.2022р. №1 арбітражний керуючий Рабан М.Т. надав Господарському суду Волинської області докази надіслання підсумкового звіту з додатками та клопотання про стягнення грошової винагороди на електронну адресу АТ КБ "Приватбанк".

05.12.2022р. до Господарського суду Волинської області надійшли заперечення АТ КБ "Приватбанк" на клопотання про нарахування та стягнення грошової винагороди арбітражному керуючому.

Обґрунтовуючи подане заперечення, АТ КБ "Приватбанк" посилається на те, що керуючий реалізацією жодного разу не звітував перед кредиторами про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, що є порушенням ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звіти керуючого реалізацією про нарахування винагороди та компенсацію витрат у справі №903/806/20 не містять відомостей про практично вчинені дії керуючим реалізацією у період з 30.03.2022 по поточну дату, крім отримання відповідей на запити, які є аналогічними тим, які були вже отримані арбітражним керуючим у процедурі реструктуризації та фактично їх дублюють та не мають практичного сенсу. Всі запити та дії арбітражним керуючим були вчинені у процедурі реструктуризації за які арбітражний керуючий вже отримав відповідну винагороду.

Вказаний обсяг роботи (дій) арбітражного керуючого безперечно унеможливлює стягнення Господарським судом Волинської області грошової винагороди за 20 (двадцять) місяців "виконання повноважень", тим більше, що вказані дії у звіті про виконану роботу та клопотання про нарахування і виплату винагороди, беззаперечно не створюють ні у кого сумнівів, що такі дії арбітражним керуючим не вчинялися 20 місяців, кожен день 8 годин на день.

Незважаючи на оскарження АТ КБ "ПриватБанк" судового рішення, арбітражний керуючий з 12.05.2021р. не мав жодних перешкод для того, щоб належним чином виконувати свої повноваження керуючого реалізацією. Арбітражний керуючий вчиняв бодай якісь дії лише у травні 2021 року та липні 2021 року.

Також, Банк посилається на правові висновки ВС у постановах від 01.03.2018р. №910/32824/15, від 15.05.2018р. №29/5005/486/2012.

Стосовно вирішенні питання суб`єкта сплати винагороди арбітражного керуючого банк зазначає, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

Інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Боржник фізична особа (на відміну від юридичної особи) не припиняє свою діяльність, має можливість працевлаштування, продовжує існувати та відновлює свою платоспроможність, а відтак найбільш доцільним, справедливим і розумним є розглядати саме боржника належним суб`єктом відшкодування грошової винагороди арбітражного керуючого (саме боржник є реальним споживачем послуг арбітражного керуючого).

АТ КБ "Приватбанк" в обґрунтування посилається на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022р. №925/638/21, якою суд стягнув винагороду арбітражного керуючого за наслідками процедури погашення боргів із боржника та сформував правовий висновок щодо суб`єкта сплати винагороди арбітражного керуючого у справах про неплатоспроможність фізичних осіб.

З огляду на викладене, банк просить суд:

1. Враховувати висновки Верховного Суду з подібних правовідносин на які робляться посилання у цих запереченнях.

2. Надати оцінку практично вчиненим діями керуючого реалізацією та недохідному часу для їх виконання, а не періоду виконання повноважень арбітражним керуючим.

3. Відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича про затвердження звіту керуючого реалізації про нарахування і виплату грошової винагороди №2 від 14.11.2022р. у справі №903/806/20 за період з 30.03.2021р. по 15.09.2022р..

4. Відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією у справі №910/3024/20 у справі №903/806/20 за період з 30.03.2021р. по 15.09.2022р..

5. Вирішити питання про стягнення винагороди арбітражного керуючого з боржника - Ковальчука Анатолія Петровича.

Також, банк 05.12.2022р. надіслав до Господарського суду Волинської області клопотання про зменшення витрат винагороди арбітражного керуючого, в якому просить суд:

1. Враховувати висновки Верховного Суду з подібних правовідносин на які робляться посилання у цих запереченнях.

2. Надати оцінку практично вчиненим діями керуючого реалізацією та недохідному часу для їх виконання, а не періоду виконання повноважень арбітражним керуючим.

3. Встановити обсяг фактично виконаної роботи арбітражного керуючого за весь період.

4. Зменшити розмір, заявленої грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.12.2022р. розгляд підсумкового звіту керуючого реалізацією майна Рабана М.Т. у справі про неплатоспроможність Ковальчука Анатолія Петровича та клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. №2 про нарахування та виплату грошової винагороди відкладено на 24.01.2023р., запропоновано арбітражному керуючому Рабану М.Т. та кредитору - АТ КБ "Приватбанк" до 23.01.2023р. подати суду при наявності пояснення по суті справи з врахуванням поданих суду заперечень.

Надалі, арбітражним керуючим Рабаном М.Т. 17.01.2023р. подано письмові пояснення на заперечення банку та на клопотання банку про зменшення грошової винагороди арбітражному керуючому.

Супровідним листом від 23.01.2023р. №1 керуючий реалізацією майна боржника Рабан М.Т. подав судову практику щодо оплати праці арбітражного керуючого у справах про неплатоспроможність фізичних осіб згідно з приписами КУзПБ, зокрема, постанову ВС КГС від 10.08.2022р. №916/956/13.

Обґрунтовуючи подане пояснення, арбітражний керуючий посилається на те, що тривалість процедури погашення понад один рік пояснюється неможливістю виконання у повному обсязі керуючим реалізацією своїх повноважень, зокрема в частині зняття арештів з майна і рахунків боржника (ухвала Господарського суду Волинської області від 20.09.2022р.), до завершення розгляду оскаржень судових рішень. Ініціатором подання скарг, а відтак перебування матеріалів справи у судах апеляційної та касаційної інстанції був кредитор АТ КБ "Приватбанк".

Звіт про нарахування грошової винагороди від 30.09.2022р. направлявся кредитору і мав стати предметом розгляду зборів кредиторів, що скликались на 07.10.2022р. та на 07.11.2022р.. В обох випадках збори не відбулись у зв`язку з відсутністю кворуму (неявка єдиного кредитора АТ КБ "Приватбанк").

Арбітражний керуючий також зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що скарги щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Рабана М.Т. до суду не надходили, інші обставини, які б свідчили про неналежне виконання керуючим реструктуризацією/керуючим реалізацією майна своїх повноважень в матеріалах справи також відсутні.

АТ КБ "Приватбанк" за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого з належним виконанням покладених на нього функцій вправі були подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, що у даній справі зроблено не було.

Доводи АТ КБ "Приватбанк" про невчинення дій по справі із серпня 2021 року та відсутністю перешкод для вчинення необхідних заходів у арбітражного керуючого задля більш швидкого закриття провадження у справі не відповідає дійсності виходячи із наступного:

- з моменту оскарження постанови Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. матеріали справи було надіслано до апеляційної, а в подальшому і до касаційної інстанції, що зумовило неможливість розгляду клопотання про скасування обтяжень із майна банкрута до повернення матеріалів справи до господарського суду Волинської області, а також розгляду звіту керуючого реалізацією, ліквідаційного балансу тощо в порядку ст.65 КУПБ.;

- протягом процедури погашення керуючим реалізацією вчинялись заходи, що покладені на нього КУПБ, з урахуванням особливостей даної справи, зокрема: подання запитів від реєстраційних органів та опрацювання отриманих від них відповідей; проведення інвентаризації майна разом з боржником, в силу незмінності майнового стану нові акти не складались, інформація зазначена у первинних актах у процедурі реструктуризацією є актуальною; здійснення контролю за майновим станом боржника на предмет змін та зокрема його покращення та виявлення додаткових можливостей для погашення вимог кредитора, аналіз відкритих реєстрів щодо наявності права на твір або інтелектуальної власності; підготовка та подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу на постанову Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021р.; неодноразова у участь у судовому засіданні у суді касаційної інстанції; підготовка та подання до суду клопотання про скасування обтяжень, арешту та заборон накладені на майно банкрута; отримання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна; підготовка та надсилання повідомлення про проведення зборів кредиторів тощо.

Також, арбітражний керуючий в поясненнях звертає увагу на висновки ВС КГС, зокрема, №17/05/5026/275/2012 від 06.06.2018р., №918/454/18 від 16.07.2020р., №5019/2862/11 від 24.07.2018, №Б-24/172-09 від 04.06.2019р., №902/626/20 від 14.12.2021р., №910/2923115-г від 24.04.2018р., №912/1783/16 від 01.08.2018р., №914/2458/16 від 16.04.2019р., №910/32824/15 від 30.01.2019р..

З огляду на викладене, арбітражний керуючий просить суд затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. та стягнути грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією в розмірі 131 616,00грн. з кредитора - АТ КБ "Приватбанк".

Представник АТ КБ "Приватбанк" в клопотанні від 23.01.2023р. просив суд розгляд справи відкласти у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, однак Господарським судом Волинської області відхилено відповідне клопотання.

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022р. (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого; задоволено клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди; затверджено Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. та стягнуто грошову винагороду арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк".

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р..

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Водночас, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Враховуючи приписи ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині відмови у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022 (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого; задоволення клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди; затвердження Звіту про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність Ковальчука А.П. від 30.09.2022р. та стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

У відповідності до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно зі ст.1 КУзПБ, боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Часиною 2 ст.6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що погашення боргів боржника це - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.114 КУзПБ, арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право: запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою щодо майна боржника - фізичної особи, у тому числі які містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; отримувати інформацію з державних реєстрів, у тому числі з бюро кредитних історій, у порядку, передбаченому законодавством; здійснювати огляд майна боржника; отримувати інформацію про рух коштів на рахунках боржника відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний: організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість; брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження до господарського суду; відкрити спеціальний рахунок для розрахунків з кредиторами; погашати вимоги кредиторів згідно з черговістю у процедурі погашення боргів боржника, а якщо планом реструктуризації передбачено продаж майна боржника - відповідно до плану реструктуризації за рахунок коштів, отриманих від продажу такого майна; якщо планом реструктуризації передбачено продаж майна боржника, звітувати перед господарським судом та зборами кредиторів про результати продажу майна боржника протягом трьох робочих днів з дати такого продажу; виконувати функції з управління та розпорядження майном боржника; здійснювати інші повноваження відповідно до законодавства.

У відповідності до ст.130 КУзПБ, повідомлення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника офіційно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України протягом трьох днів з дня прийняття відповідної постанови суду.

Не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна спільно з боржником проводить інвентаризацію майна боржника та визначає його вартість.

Згідно ст.131 КУзПБ, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу. До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством.

З моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника.

З моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією.

До складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

До складу ліквідаційної маси не включаються кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування.

Продаж майна банкрута здійснюється відповідно до умов та в порядку, визначених цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.130 КУзПБ, постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею. 61 КУзПБ передбачено повноваження ліквідатора банкрута.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог Кодексу України з процедур банкрутства та з метою проведення інвентаризації майна боржника, арбітражним керуючим було направлено ряд запитів до відповідних реєстраційних органів, на які отримано наступні відповіді на запити (копії наявні в матеріалах справи):

- Лист Морської адміністрації №7486/03/15-20 від 14.12.2020р. про відсутність зареєстрованих суден за боржником;

- Лист КП ВО БТІ вих. №4632 від 21.12.2020р. про надання інформації щодо зареєстрованих об`єктів нерухомості за боржником державним реєстратором нотаріусом, уповноваженою особою фронт - офісу;

- Лист Управління Держпраці у Волинській області вих. №5516/01-06.1 від 21.12.2020р. про відсутність зареєстрованих об`єктів підвищеної небезпеки, великотонажних та інших технологічних т/з, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, а також об`єктів котлонагляду та підіймальних споруд за боржником;

- Лист Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №33-3-0.2-83/10/2-20 від 09.12.2020р. про відсутність зареєстрованих за боржником земельних ділянок;

- Лист ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області № 08.15/673 від 17.12.2020р. про наявність зареєстрованої с/г техніки за боржником, а саме комбайн зернозбиральний марки СК-5 "НИВА", 1985 року випуску та трактор колісний марки МТЗ-80, 1987 року випуску;

- Лист ГУ ДПС у Волинській області № 10678/ФОП/03-20-61 від 10.12.2020р. по відкритим рахункам боржника будучи ФОП та про подання фінансової звітності протягом останніх 3-х років;

- Лист Державіаслужби №12/12.5-1091-20 від 08.12.2020р. про відсутність зареєстрованих повітряних суден за боржником;

- Лист ГУ Статистики у Волинській області №07-10-415-20 від 08.12.2020р. про відсутність обов`язку подання фінансової звітності боржником;

- Лист Державного космічного агентства України №4933/10-16Д03.3/20 від 10.12.2020р. про відсутність відомостей щодо зареєстрованої космічної техніки за боржником;

- Лист Волинської митниці Держмитслужби №10823-7.3-27 від 08.12.2020р. про нездійснення митного оформлення товарів боржником;

- Лист ПАТ "Львівська залізниця" №НЮ - 5985 від 10.12.2020р. про відсутність серед зареєстрованих власників вантажних вагонів ОСОБА_1 .

- Лист НКЦПФР №10/04/779 від 14.01.2021р. про відсутність боржника серед власників значних пакетів акцій.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.01.2020р. №239601065 відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інші права на нерухоме майно, зареєстровані обтяження.

Станом на 26.03.2021р. за результатами декларацій про майновий стан боржника не встановлено фактів приховування боржником доходів або ж майна за рахунок якого можливо погасити кредиторські вимоги у справі про неплатоспроможність та/або невідповідносте у відомостях, зазначених у деклараціях про майновий стан.

Відповідні обставини також досліджувалися в підсумковому засіданні суду, за наслідками чого постановою від 30.03.2022р. у справі №903/806/20 визнано банкрутом ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , керуючим реалізацією майна призначено Рабана М.Т..

Також, додатково керуючим реалізацією майна боржника було отримано наступні відповіді на запити в процедурі погашення боргів (копії долучені до матеріалів справи):

- Лист Морської адміністрації №3995/03/15-21 від 02.06.2021р. про відсутність зареєстрованих суден за боржником;

- Лист КП ВО БТІ вих.№2184 від 04.06.2021р. про надання інформації щодо зареєстрованих об`єктів нерухомості за боржником нотаріусом, уповноваженою особою фронт - офісу;

- Лист Управління ДАБІ у Волинській області вих.№1003-3/1.18/443/21 від 02.06.2021р. про відсутність зареєстрованих за банкрутом дозвільних документів на виконання будівельних робіт;

- Лист №31/3/1-1083 від 02.06.2022р. ТСЦ МВС №0741 про відсутність зареєстрованих за банкрутом транспортних засобів;

- Лист Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області №33-3-0.2- 3768/2-21 від 17.06.2021р. про відсутність зареєстрованих за боржником земельних ділянок;

- Лист Державіаслужби №12/12.5-2521-21 від 02.07.2021р. про відсутність зареєстрованих повітряних суден за боржником:

- Лист ГУ Статистики у Волинській області №07-10-121-21 від 02.06.2021р. про відсутність обов`язку подання фінансової звітності боржником;

- Лист Волинської митниці Держмитслужби №7.3-27/4620 від 02.06.2021р. про нездійснення митного оформлення товарів боржником;

- Лист РФ "Львівська залізниця" №НЮ-1897 від 02.06.2021р. про відсутність серед зареєстрованих власників вантажних вагонів ОСОБА_1 ;

- ГУ ДПС у Волинській області №9786/6/03-20-12-02-06 від 11.06.2021р. з інформацію про доходи боржника за 2017-2020 рр. та відкриті рахунки боржника;

- Лист ГУ ДПС у Волинській області №9694/6/03-20-12-01-06 від 10.06.2021р. з інформацію про відкриті рахунки боржника;

- Лист Управління з питань цивільного захисту №455/01-10/2-21 від 30.07.2021р. про відсутність зареєстрованих об`єктів цивільного захисту за боржником;

- Лист РВ ФДМУ по Львівській. Закарпатській та Волинській областях №11-03-137 від 01.07.2021р. про відсутність укладених з боржником договорів оренди державного майна;

- Лист ДП "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" №1079/8-11 від 02.07.2021р. про відсутність серед зареєстрованих власників тварин ОСОБА_1 ;

- Лист НКЦПФР №10/04/11886 від 03.06.2021р. про відсутність боржника серед власників значних пакетів акцій.

Додатково арбітражний керуючий звертає увагу суду, що тривалість процедури один рік пояснюється неможливістю виконання у повному обсязі керуючим повноважень, зокрема в частині зняття арештів з майна і рахунків боржника (ухвала суду від 20.09.2022р.), до завершення розгляду оскаржень судових рішень. Ініціатором подання скарг, а відтак перебування матеріалів справи у судах апеляційної та касаційної інстанції був кредитор АТ КБ "Приватбанк". При цьому, подані останнім скарги були відхилені вищими судами у зв`язку з їх безпідставністю. Постановою Верховного Суду у складі Судової Палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021р. та постанову Господарського суду Волинської області від 30.03.2021р. у справі №903/806/20 залишено без змін.

Відповідно до ст.131 Кодексу України з процедур банкрутства майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника. До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. До складу ліквідаційної маси не включається майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

Переліком майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, який є додатком до Закону України "Про виконавче провадження" визначено:

Стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах):

1. Предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі).

2. Лікарські засоби, окуляри та інші вироби медичного призначення, необхідні боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, за медичними показаннями.

3. Меблі - по одному ліжку та стільцю на кожну особу, один стіл, одна шафа на сім`ю.

4. Один холодильник на сім`ю.

5. Один телевізор, персональний комп`ютер на сім`ю, один мобільний телефон - на кожну особу.

6. Запас питної води, продукти харчування, необхідні для особистого споживання боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку на три місяці або гроші, необхідні для придбання запасів питної води та продуктів харчування для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку трикратного розміру мінімальної заробітної плати, що діє на день звернення стягнення, на кожну особу.

7. Майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником, членами його сім`ї та особами, які перебувають на його утриманні, професійних занять боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, якщо воно є єдиним джерелом доходу таких осіб, знаряддя особистої кустарної і ремісничої праці, книги.

8. Паливо, необхідне боржникові, членам його сім`ї та особам, які перебувають на його утриманні, для приготування щоденної їжі та опалення (протягом опалювального сезону) житлового приміщення.

9. Використовувані для цілей, не пов`язаних із провадженням підприємницької діяльності, племінна, молочна і робоча худоба (по одній одиниці), кролики (дві пари), птиця (п`ять штук), корми, необхідні для їхнього утримання до вигону на пасовища.

10. Насіння, необхідне для чергового посіву, та незібраний урожай - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством (крім земельних ділянок, на які накладено стягнення).

11. Сільськогосподарський інвентар - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством.

12. Технічні та інші засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах.

13. Призи, державні нагороди, почесні та пам`ятні знаки, якими нагороджений боржник.

Не може бути звернено стягнення за виконавчими документами на природний газ оператора газосховищ, що використовується для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат), та на природний газ оператора газотранспортної системи, що використовується для наповнення та забезпечення належного функціонування газотранспортної системи (у тому числі для власних потреб, виробничо-технологічних витрат, балансування газотранспортної системи).

З врахуванням вищезазначеного, виявлені особисті речі боржника (одяг, взуття, засоби особистої гігієни, посуд, мобільний телефон та інше згідно переліку) не включаються до складу ліквідаційної маси.

Під час процедури погашення боргів боржника не виявлено майна, що було отримано боржником у власність після визнання його банкрутом.

Під час процедури погашення боргів боржника не виявлено майна, що є часткою боржника у спільній власності.

В межах процедури погашення боргів, арбітражним керуючим не виявлено належних боржнику активів (ліквідаційної маси), за рахунок яких можливо повністю або частково задовольнити вимоги кредиторів.

Правильне завершення ліквідаційної процедури є основним завданням ліквідатора, який, з урахуванням покладених на нього Законом про банкрутство повноважень повинен наполегливо та добросовісно працювати упродовж всієї процедури ліквідації.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже законодавцем передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом з зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за результатом проведених дієвих заходів, які передбачені у ліквідаційній процедурі.

Законом не визначено вичерпний перелік таких заходів, які має вчинити ліквідатор для завершення ліквідаційної процедури, визначені тільки основні напрямки таких заходів, що дозволяють сформувати ліквідаційну масу та задовольнити, за умови виявлення майна (ліквідних активів), вимоги кредиторів, що логічно випливає із визначених Законом повноважень ліквідатора та надає останньому можливість відповідно до власного самостійного га незалежного розсуду вчиняти дії щодо виявлення та розшуку активів банкрута для формування ліквідаційної маси.

Разом з тим, обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення - принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі (постанова Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №927/1191/14).

Керуючим реалізацією майна боржника неодноразово скликались збори кредиторів, однак ні 07.10.2022р., ні 07.11.2022р. вони не відбулись, оскільки кредитором не було направлено на збори своїх повноважних представників (повідомлення про проведення зборів кредиторів та докази їх надіслання банку надано суду). При цьому, на порядок денний арбітражний керуючий виносив питання щодо розгляду звіту керуючого реалізацією про затвердження грошової винагороди та розгляд підсумкового звіту керуючого реалізацією майна боржника про виконану роботу.

Відтак, за результатами проведених заходів в процедурі погашення боргів керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражним керуючим Рабаном М.Т. встановлено відсутність майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання, а також грошових коштів для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

Також, Арбітражним керуючим складено та подано до суду ліквідаційний баланс фізичної особи ОСОБА_1 станом на 30.09.2022р..

Відповідно до ч.ч.1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006р. за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі, якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30.01.2019р. по справі №910/32824/15, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного суду від 01.08.2018р. у справі №912/1783/16).

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, жодним чином не має впливати на оплату його послуг.

Суд касаційної інстанції також вказав, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Крім того, у постанові від 04.10.2018р. по справі №916/1503/17 Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст.43 Конституції України.

Також, неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2018р. у справі №5019/2862/11, від 04.06.2019р. у справі №Б-24/172-09.

Надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020р. справа №918/454/18).

Також, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг керуючого реалізацією майна в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Згідно правової позиції, закріпленої в постанові Верховного Суду від 14.12.2021р. у справі №902/626/20 кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Той факт, що не сформовано ліквідаційну масу, а також, що кредиторами не створено відповідного грошового фонду, право на утворення якого передбачено попередніми законодавчими актами, що регулювали процедуру ліквідації банкрута, так і чинним Кодексом України з процедур банкрутства, не звільняє кредиторів від обов`язку платити арбітражному керуючому за виконання роботи (позиція Верховного Суду у справі №918/454/18 від 16.07.2020р.).

З огляду на викладене вище, відмінність боржників, яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, що й підкреслено у правових висновках Верховного Суду викладених в постановах від 24.04.2018р. у справі №910/2923115-г, від 01.08.2018р. у справі №912/1783/16, від 16.04.2019р. у справі №914/2458/16, від 30.01.2019р. у справі №910/32824/15.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.5 ст.30 КУзПБ, оплата послуг арбітражного керуючого за період виконання ним своїх повноважень може здійснюватися й з фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, якщо такий створено комітетом кредиторів боржника. При цьому, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд вправі застосувати такий принцип дорозподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням процедури розпорядження майном (в тому числі на виплату грошової винагороди ліквідатора), за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди розпоряднику майна чи відшкодування його витрат, оскільки законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Як встановлено судом, у наданому суду звіті арбітражного керуючого Рабана М.Т. про нарахування і виплату грошової винагороди, арбітражним керуючим за виконання повноважень керуючого реалізацією майна нарахована основна грошова винагорода в загальному розмірі 131616,00грн. за період з 01.04.2021р. по 15.09.2022р. з розрахунку три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень.

Звіт про нарахування грошової винагороди від 30.09.2022р. направлявся кредитору і мав стати предметом розгляду зборів кредиторів, що скликались на 07.10.2022р. та на 07.11.2022р..

В обох випадках збори не відбулись у зв`язку з відсутністю кворуму (неявка єдиного кредитора АТ КБ "Приватбанк").

З огляду на те, що у боржника відсутні грошові кошти та майнові активи від продажу яких можна було б відшкодувати витрати арбітражного керуючого та оплатити грошову винагороду арбітражного керуючого, арбітражний керуючий просить суд стягнути грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника в розмірі 131 616,00грн. з кредитора - АТ КБ "Приватбанк".

Отже, слід вважати, що наданий звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, стягнення відповідних коштів з кредитора підлягає затвердженню.

Також, судом встановлено, що повідомлення №1 від 15.09.2022р. та №1 від 01.11.2022р. про проведення зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 07.10.2022р. та 07.11.2022р. відповідно направлялися арбітражним керуючим на адресу АТ КБ "Приватбанк", яка зазначена у запереченнях, поясненнях банку як адреса для листування (вул.Набережна Перемоги, 30, м.Дніпро) рекомендованим повідомленням з описом вкладення, а також на електронну адресу банку. Зокрема, судом встановлено, що повідомлення від 15.09.2022р. про призначення зборів на 07.10.2022р. отримано представником банку за довіреністю 26.09.2022р. (трекінг поштового відправлення №387 на сайті АТ "Укрпошта").

Враховуючи зазначене, доводи Банку про те, що арбітражним керуючим не ініціювалося збори кредиторів ОСОБА_1 , в тому числі щодо звіту про нараховану керуючим реалізацією майна боржника грошову винагороду за виконання відповідних повноважень, спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

При цьому, матеріали свідчать про те, що скарги щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Рабана М.Т. до суду не надходили, інші обставини, які б свідчили про неналежне виконання керуючою реструктуризацією своїх повноважень в матеріалах справи також відсутні.

Слід відмітити, що кредитор - АТ КБ "Приватбанк", за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого щодо належності виконання покладених на нього функцій, вправі був подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, що у даній справі зроблено не було.

Також, Банк також зазначає про значну тривалість процедури реалізації боргів боржника. Однак, суд зазначає, що з моменту оскарження постанови суду про визнання боржника банкрутом від 30.03.2021р. матеріали справи були надіслано до апеляційної, а в подальшому і до касаційної інстанції, що зумовило неможливість розгляду клопотання про скасування обтяжень із майна банкрута до повернення матеріалів справи до господарського суду Волинської області, а також розгляду звіту керуючого реалізацією, ліквідаційного балансу тощо в порядку ст.65 КУПБ.

15.08.2022р. матеріали справи повернуто судом касаційної інстанції до суду першої інстанції.

31.08.2022р. керуючий реалізацією майна боржника Рабан М.Т. подав до суду клопотання від 30.08.2022р. №1, в якому просив суд зняти арешти з майна Ковальчука А.П..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.09.2022р. розгляд клопотання призначено на 20.09.2022р..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.09.2022р. клопотання арбітражного керуючого про зняття арештів з майна боржника задоволено.

15.11.2022р. до Господарського суду Волинської області керуючий реалізацією Рабан М.Т. подав підсумковий звіт у справі з підтверджуючими документами та клопотання від 14.11.2022р. про затвердження звіту закриття провадження у справі.

Як встановлено судом, що протягом відповідної процедури арбітражним керуючим вчинялися дії щодо повторної перевірки майнового стану боржника та пошуку майнових активів, за рахунок яких можливо було б погасити вимоги кредиторів, зокрема: подання запитів від реєстраційних органів та опрацювання отриманих від них відповідей; проведення інвентаризації майна разом з боржником; здійснення контролю за майновим станом боржника на предмет змін та зокрема його покращення та виявлення додаткових можливостей для погашення вимог кредитора, аналіз відкритих реєстрів. Про відповідні дії зазначалося вище.

Враховуючи зазначене вище, суд не погоджується із доводами Банку про те, що арбітражний керуючий умисно затягував строк процедури реалізації майна боржника в даній справі. Банк не позбавлений був права подати до суду скаргу на дії чи бездіяльність арбітражного керуючого та просити суд замінити його на іншого арбітражного керуючого.

Водночас, слід зазначити, що період здійснення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 не був тривалим у часті, а судом досліджено та встановлено повноту дій арбітражного керуючого Рабана М.Т. у даній справі, фактичний обсяг виконаної роботи є співмірним з нарахованою грошовою винагородою.

Стосовно клопотання АТ КБ "Приватбанк" про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого, суд зазначає, що згідно зі звітом керуючого реалізацією майна, останнім нараховано грошову винагороду в мінімальному розмірі, що визначений КУзПБ, а саме три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень з 01.04.2021р. по 15.09.2022р. в сумі 131 616,00грн..

Тривалість процедури реалізації боргів боржника не була надмірно довгою, судом не встановлено обставини затягування арбітражним керуючим відповідної процедури. При цьому, банк цілком законно скористався своїм правом на оскарження тих чи інших рішень суду у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ..

Як вже зазначалось, матеріали справи №903/806/20 із суду касаційної інстанції у зв`язку із переглядом Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом повернулися на адресу Господарського суду Волинської області 15.08.2022р.. Арбітражний керуючий винагороду за виконання повноважень керуючого реалізацією у справі нарахував по 30.09.2022р.. Такі обставини ще раз підтверджують добросовісність арбітражного керуючого щодо порядку нарахування грошової винагороди в процедурі реалізації майна боржника у справі №903/806/20.

Також, банк неодноразово зазначає про те, що арбітражний керуючий виконував невеликий об`єм роботи, звертає увагу суду на те, що судом повинно досліджуватися якість роботи арбітражного керуючого, фактичні дії, які вчиняв арбітражний керуючий тощо.

Водночас, банк не обґрунтовує та не підтверджує будь-якими обставинами чи доказами незадовільну роботу арбітражного керуючого, не вказує на недоліки в його роботі, неповному чи неякісному виконанні, покладених на нього КУзПБ обов`язків.

При цьому, судом відповідні обставини також не встановлені.

Слід зазначити, що Кодексом України з процедур банкрутства встановлено розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реалізацією - три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Отже, враховуючи викладені обставини та обґрунтування у суду відсутні підстави зменшувати нараховану арбітражним керуючим грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реалізацією у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , а тому судом відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022р. (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022р. (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого; задоволення клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди; затвердження Звіту про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. та стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк".

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заперечення скаржника та відповідні обґрунтування в апеляційній скарзі щодо обставин справи є безпідставними та такими, що не можуть впливати на розгляд справи по суті.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 в частині відмови у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022 (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого; задоволення клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди; затвердження Звіту про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. та стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"- без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2023р. у справі №903/806/20 в частині відмови у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 02.12.2022 (вх.№01-57/6691 від 05.12.2022р.) про зменшення розміру винагороди арбітражного керуючого; задоволення клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т. від 14.11.2022р. (вх.№01-106/84/22 від 15.11.2022р.) про нарахування і виплату грошової винагороди; затвердження Звіту про нарахування та виплату грошової винагороди керуючого реалізацією Рабана М.Т. у справі №903/806/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 30.09.2022р. та стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Рабана М.Т. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у справі №903/806/20 в розмірі 131616,00грн. з кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - без змін.

2. Справу №903/806/20 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "03" квітня 2023 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Савченко Г.І.