РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2023Справа № 910/256/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/256/23

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

04 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (позивач) надійшла позовна заява № 1764 від 26.12.2022 року до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення неустойки за порушення строку доставки вантажу у розмірі 18 493,21 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 21 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було неналежно виконано свої зобов`язання із своєчасної доставки вантажу за залізничною накладною № 0401754, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для застосування до Акціонерного товариства "Українська залізниця" неустойки, передбаченої ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, у розмірі 18 493,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/256/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 498 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2023 року у справі № 910/256/23 вручено уповноваженому представнику відповідача - 23.01.2023 року.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 07.02.2023 року включно.

17.02.2023 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на невірне застосування позивачем формули для здійснення розрахунків неустойки відповідно до норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. За розрахунком відповідача, нормативний строк доставки складає 9 діб (враховуючи, зокрема, збільшення терміну доставки на 2 доби, що підтверджується відомостями, внесеними до графи 32 накладної "Подовження строку доставки": з 23.09.2021 року до 24.09.2021 року, актами загальної форми ГУ-23 від 23.09.2021 року № 35083 та від 23.09.2021 року № 35084), фактичний термін доставки становить 10 діб, а отже строк доставки вантажу прострочено на 1 добу. Враховуючи перевищення строку доставки вантажу на 1 добу, відношення перевищення терміну доставки (1 доба) до загального (фактичного) терміну доставки (10 діб) складає 1/10 = 0,1, а не 2/8 = 0,25. Відсоток провізної плати відповідно до § 2 статті. 45 УМВС становить 6%, провізна плата згідно з відомостями у накладній - 102 740,05 грн. Таким чином, відповідач визначив неустойку за прострочення доставки вантажу у розмірі 6% від провізної плати: 102 740,05 х 6% = 6164,41 грн. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки до 0 грн. у зв`язку із значним зниженням обсягів вантажних перевезень та прибутковості від перевезення пасажирів залізничним транспортом, а також введенням на території України воєнного стану та початком повномасштабної агресії рф проти України.

Також, відповідач просить визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити зазначений строк, посилаючись на те, що з 10.10.2022 року по 10.02.2023 року російська федерація здійснювала масовані ракетні обстріли, в тому числі й критичної інфраструктури України. Повітряні тривоги в зазначений період могли в загальному тривати до 5 і більше годин в день (в робочий час), внаслідок чого, працівники АТ "Укрзалізниця", як об`єкту критичної інфраструктури змушені були перебувати постійно в укриттях. Ракетами та дронами були уражені 14 регіонів, в тому числі, Київщина, та пошкоджено 27 об`єктів, більшість з яких енергетичні, внаслідок чого в Україні введено екстрені аварійні відключення електроенергії. Все вищевикладене призвело до значного зменшення часу на підготовку відзиву на позовну заяву у даному спорі, що позбавило можливості своєчасно подати відзив у справі № 910/256/23.

Суд, враховуючи наведені відповідачем обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, приймаючи до уваги положення статті 119 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе відповідно до цієї статті поновити пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, 17.02.2023 року до суду надійшло клопотання відповідач про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

23.02.2023 року до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на хибність доводів відповідача, викладених у відзиві, щодо помилковості визначення величини (тривалості) перевищення строку доставки вантажу та щодо застосування наслідків спливу позовної давності, а також заперечує проти задоволення клопотання про зменшення розміру неустойки, посилаючись на те, що затримка доставки вантажу відбулась задовго до введення в Україні воєнного стану.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

АТ "Укрзалізниця" здійснювало перевезення вантажу (дизельне паливо) зі станції Бугяняй Литовської залізниці до станції призначення Бородянка Південно-Західної залізниці, що підтверджується накладною від 16.09.2021 року № 0401754 (надалі - накладна).

ПІІ "Амік Україна" стверджує, що вантаж за залізничною накладною № 0401754 доставлено із порушенням строків. Зокрема, зі станції "Буганяй" Литовської залізниці до станції "Бородянка" Південно-Західної залізниці відправлено вантаж, який доставлено 26.09.2021 року, тобто із запізненням на 2 доби.

Враховуючи, що провізна плата за залізничною накладною № 0401754 становить 102 740,05 грн., внаслідок несвоєчасної доставки вантажу на 2 доби, позивачем нараховано штраф у розмірі 18 % від провізної плати на загальну суму 18 493,21 грн. (102 740,05 грн.*18%) грн.

Зокрема, за розрахунком позивача фактичний строк доставки вантажу становить 10 діб, а загальний строк доставки вантажу (нормативний) не повинен був перевищувати 8 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

02.11.2021 року ПІІ "Амік Україна" звернулося до АТ "Укрзалізниця" з претензією про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу за № 2085, яка була вручена відповідачу 04.11.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №660. Проте, АТ "Укрзалізниця" відповіді на претензію не надало, вимоги не задовольнило.

На підставі викладеного, ПІІ "Амік Україна" звернулося до суду з розглядуваним позовом про стягнення з АТ "Укрзалізниця" неустойки за порушення строків доставки вантажу у розмірі 18 493,21 грн.

АТ "Укрзалізниця", заперечуючи проти задоволення позову, стверджує, що ПІІ "Амік Україна" невірно застосовано методологію обчислення неустойки відповідно до норм встановлених в УМВС.

За твердженням АТ "Укрзалізниця" термін доставки вантажу, обчислений відповідно до § 2 ст. 24 УМВС, з урахуванням продовження, становить 9 діб, загальний термін доставки склав 10 діб, 10-9 = 1 доба прострочки. Правильним буде розрахунок: 1/10=0,1, що відповідає 6%, 102 740,05 грн*6% = 6164,41 грн.

Отже, у відзиві на позовну заяву відповідач наводить власний розрахунок та заперечує, що у спірних правовідносинах розмір штрафу вираховується застосовуючи 18% провізної плати.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки за прострочення строків доставки вантажу до 0 грн, а також клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення неустойки.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у загальному розмірі 6164,41 грн. за несвоєчасну доставку вантажу, відповідно до залізничної накладної та витрат зі сплати судового збору.

Згідно з положеннями статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За змістом частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1-4 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Перевізник звільняється від відповідальності за прострочення в доставці вантажу, якщо прострочення сталося не з його вини.

Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Сплата штрафу за доставку вантажу з простроченням не звільняє перевізника від відповідальності за втрату, нестачу або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок прострочення.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Частинами 1, 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Отже, до спірних правовідносин в частині нарахування штрафу за порушення термінів доставки вантажу за міжнародними залізничними накладними застосовуються положення УМВС від 01.11.1951 з відповідними змінами та доповненнями.

Відповідно до § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

У § 1 статті 8 УМВС передбачено, що порядок застосування умов дійсної Угоди, а також спеціальні умови перевезення окремих видів вантажів встановлюються "Правилами перевезень вантажів" (додаток 1 до цієї угоди).

Згідно з § 1, 3 та 5 статті 14 УМВС у відповідності до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти вантаж відправника до станції призначення по маршруту, визначеному відправником та договірним перевізником, та видати його отримувачу. Укладення договору перевезення підтверджується накладною. Кожний наступний перевізник, який приймає вантаж до перевезення разом з накладною, вступає в договір перевезення та приймає на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до § 1, 2 статті 15 УМВС в накладній повинно міститися обов`язкові відомості: найменування відправника та його адресу; найменування одержувача та його адресу; спосіб визначення маси вантажу; найменування залізниці і станції відправлення; найменування залізниці і станції призначення; найменування прикордонних станцій переходів; найменування вантажу і його код; номер відправки; рід упаковки; кількість місць вантажу; маса вантажу; номер вагона (контейнера), ким надано вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником) перелік супровідних документів, прикладених відправником до накладної; про оплату провізних платежів; кількість і знаки пломб; спосіб визначення маси вантажу; дата укладення договору. У накладній крім відомостей, зазначених у § 1 цієї стаття, у разі необхідності повинні міститися такі відомості: найменування наступних перевізників; заяви відправника, що стосуються вантажу; припортові залізничні станції і порти передачі на водний транспорт; інші відомості, передбачені Правилами перевезення вантажів (далі - Правила).

Пунктом 7.1 розділу ІІ Правил передбачено, що перевезення вантажу оформляється накладною єдиного зразку за формою, наведеною у додатку 1 до Правил. Накладна складається відправником та пред`являється договірному перевізнику. Графи накладної заповнюються відправником та перевізником у відповідності до приписів Правил.

Згідно з § 1-5 статті 24 УМВС якщо відправником і перевізником не погоджене інше, строк доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати строку, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Строк доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: для інших відправок - 1 доба на кожні початі 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з підстав, які не залежать від перевізника. Перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Згідно зі статтею 37 УМВС перевізник несе відповідальність перед відправником або отримувачем, що витікає виключно з договору перевезення, в порядку і межах, встановлених цією Угодою. Перевізник несе відповідальність за перевищення строку доставки вантажу.

Відповідно до статті 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строку доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, що розраховується як відношення перевищення строку доставки (в добі) до загального строку доставки, а саме: 6% провізної плати при перевищенні строку доставки не більше однієї десятої загального строку доставки; 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального строку доставки; 30% провізної плати при перевищенні строку доставки понад три десятих загального строку доставки.

Суд встановив, що позивачем дотримано вимог щодо досудового порядку врегулювання спору у відповідності до вимог статті 47 УМВС, відповідно, спір може бути вирішено у судовому порядку.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладній № 0401754 від 16.09.2021 року, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 24 УМВС.

Так, відповідно до відомостей, які містяться у цій накладній нормативний строк доставки вантажу становить 9 (дев`ять) діб, зокрема: термін доставки з урахуванням нормативної швидкості - 6 (шість) діб (1084/200), збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 (одна) доба, час затримки на шляху слідування (графа 32 накладної № 0401754 "Продовження строку доставки" - затримка з 23.09.2021 року по 24.09.2021 року) - 2 (дві) доби.

Проте, фактичний строк доставки склав 10 (десять) діб з 16.09.2021 року по 26.09.2021 року, що перевищує термін доставки вантажу на 1 (одну) добу (10-9=1).

Таким чином, мало місце прострочення строків доставки вантажу відповідачем на 1 (одну) добу.

Оскільки відповідач прострочив строк доставки вантажу, наявні правові підстави для застосування штрафу, розрахованого виходячи з 1 (однієї) доби прострочення строку доставки вантажу.

Щодо розміру штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що провізна плата становить 102 740,05 грн.

1 (одна) доба прострочки /10 (загальний термін доставки) = 0,1, що відповідає 6% у відповідності до статті 45 УМВС.

Таким чином, розмір неустойки становить: 102 740,05 * 6% = 6164,41 грн.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності в силу приписів статті 48 УМВС.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 2085 від 02.11.2021 року з вимогою про сплату штрафу за перевищення терміну доставки вантажу, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 02.11.2021 року, фіскального чеку, списком згрупованого поштового відправлення, рекомендованого повідомлення про вручення 04.11.2021 року.

Суд зазначає, що зміст претензії позивача відповідає вимогам статті 46 Угоди про міжнародне вантажне сполучення, тому, за оцінкою суду, позивачем дотримано обов`язковий порядок врегулювання спорів з перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

Відповідачем заявлено спеціальні строки позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки.

Параграфом 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 статті 48 УМВС).

Згідно з § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Згідно з § 1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Суд зазначає, що вантаж було доставлено 26.09.2021 року, позивачем було пред`явлено претензію 02.11.2021 року, відповідь не було отримано.

Відповідно до § 7 статті 46 УМВС перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії, розглянути її, дати відповідь претендодателю та при повному чи частковому визнанні претензії сплатити перетендодателю належну суму.

Таким чином, відповідач повинен був розглянути претензію позивача протягом 180 днів з дня її отримання.

Отже, строк на розгляд претензії сплив 03.05.2022 року, а з 04.05.2022 продовжився перебіг строку позовної давності й сплив 26.05.2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не дав відповідь на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії, у зв`язку з чим у позивача виникло право на пред`явлення позову про стягнення неустойки за прострочення строку доставки вантажу.

Згідно з § 3 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлено, якщо перевізник не дав відповідь на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії.

Відповідно до § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті. Перебіг строку давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення строку, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 27.12.2022 року, що підтверджується відміткою календарного штемпелю на поштовому конверті.

Параграфом 4 статті 48 УМВС визначено, що пропуск строків давності є підставою для відхилення вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що строки позовної давності не були пропущені, у зв`язку з продовженням воєнного стану по 19.02.2023 року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 року внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, доповнено пунктом 19 такого змісту:

"19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Отже, на спірні правовідносини не поширюються положення пункту 6 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, яким визначено скорочений строк позовної давності в один рік, оскільки статтею 925 Цивільного кодексу України врегульовано питання щодо пред`явлення претензій і позовів, що випливають із договору перевезення у внутрішньому сполученні, тоді, як встановлено судом, позов пред`явлено щодо перевезення у закордонному сполученні.

Відповідно до статті 926 Цивільного кодексу України позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Як було вказано вище, за змістом статей 47, 48 УМВС позови до перевізника на підставі цієї Угоди про перевищення терміну доставки вантажу пред`являються протягом 2 місяців з дня видачі вантажу одержувачу, а за іншими підставами протягом 9 місяців. Пред`явлення претензії, оформленої у відповідності зі статтею 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг терміну давності.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки із вказаною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 27.12.2022 року, тобто з пропуском встановленого УМВС строку давності щодо вимог до перевізника, пов`язаних з перевищенням терміну доставки вантажу, позовні вимоги ПІІ "Амік Україна" задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача, у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, про що заявлено відповідачем, клопотання АТ "Укрзалізниця" про зменшення розміру неустойки розгляду не підлягає.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.03.2023р.

Суддя О.В. Котков