ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"29" березня 2023 р. м. Львів Справа №914/1783/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді І.Б. Малех
суддів В.М. Гриців
О.В.Зварич
секретар судового засідання Залуцький Д.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ПрАТ Львівобленерго про ухвалення додаткової постанови, б/н від 02.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/625/23 від 02.03.2023)
по розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (вх. № апеляційного суду 01-05/3206/22, 01-05/3212/22 від 28.12.2022)
на рішення Господарського суду Львівської області 15 листопада 2022 року (суддя Фартушок Т.Б., повний текст рішення складено 25.11.2022, м. Львів)
у справі №914/1783/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів
до відповідача Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради, м. Борислав, Львівська область
про стягнення заборгованості в сумі 567522,75грн.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: Левицька І.В. адвокат (ордер серія ВС №1159014 від 10.01.2023);
від відповідача: Сливка В.В. адвокат (ордер серія ВС №1173145 від 27.12.2022);
Рішенням Господарського суду Львівської області 15 листопада 2022 року у справі №914/1783/22 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Комунального підприємства Вододар на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго 567522,75грн. заборгованості з оплати послуги з розподілу електричної енергії, 8512,84 грн. судового збору та 9600 грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із розстрочкою виконання рішення в частині стягнення суми заборгованості з оплати послуг з розподілу електричної енергії рівними частинами на 3 місяці шляхом сплати до 30 числа кожного відповідного місяця по 189174,25грн.

Відповідач, не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Гриців В.М., Зварич О.В.) апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (вх. № апеляційного суду 01-05/3206/22, 01-05/3212/22 від 28.12.2022) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/1783/22 без змін.

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу вказав про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло ПрАТ Львівобленерго, у зв`язку з розглядом справи в Західному апеляційному господарському суді становить 9600,00 грн.

Відповідач, в свою чергу подав заперечення, щодо стягнення витрат на правову допомогу, б/н від 30.01.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/676/23 від 31.01.2023), згідно якого просить зменшити витрати на правову допомогу позивача в суді апеляційної інстанції до 4000,00 грн.,а в стягненні 5600,00 грн. відмовити.

В подальшому, 02.03.2023 від представника позивача поступила заява про ухвалення додаткової постанови, в порядку ст. 244 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 (головуючий суддя Малех .Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) призначено до розгляд заяву представника ПрАТ Львівобленерго про ухвалення додаткової постанови, б/н від 02.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/625/23 від 02.03.2023) у справі №914/1783/22 в судове засідання на 15.03.2023 об 11 год. 35 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Львів, вулиця Личаківська,81, зал судового засідання №2.

Судове засідання 15.03.2023 у справі №914/1783/22 не відбулось, у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Малех І.Б., що підтверджується відповідним наказом.

20.03.2023 судове засідання по вищевказаній заяві призначено на 29.03.2023 об 11 год. 30 хв.

В судове засідання 29.03.2023 з`явились представники сторін, які підтримали свої вимоги і заперечення з мотивів, наведених в заяві та запереченні на таку.

При розгляді заяви представника позивача, судова колегія Західного апеляційного господарського суду враховує наступне:

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У постанові Верховний Суд від 11.06.2021 у справі № 34-16/17-3683-2011 висловлено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Вище зазначено, що за результатами розгляду справи, суд апеляційної інстанції, залишив без змін рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2022 у справі №914/1783/22, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд при ухваленні рішення по суті справи (апеляційної скарги) вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції та стягнути з апелянта на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі, що орієнтовно становлять 9600,00 грн.

В подальшому, представником позивача подано клопотання, б/н від 18.01.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/390/23 від 20.01.2023), до якого долучено договір про надання правничої допомоги №23/1-3 від 06.01.2023, рахунок №23/003 від 06.01.2023; платіжне доручення №345 від 09.01.2023 та докази надсилання такого на адресу відповідача.

В порядку ст. 244 ГПК України, представником позивача, 02.03.2023 подано заяву, б/н від 02.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/625/23 від 02.03.2023) про ухвалення додаткової постанови, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої, останній просить стягнути такі в сумі 9600,00 грн.

Як вбачається з обставин справи, представником позивача у справі, булав адвокат Левицька І.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2023 серія ВС№1159014, який видано адвокатським об`єднанням «Юріс Консультус».

06.01.2023 адвокатським об`єднанням «Юріс Консультус» (надалі АО) та Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» (надалі клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №23/1-3 від 06.01.2023, згідно п.1.1. якого за цим договором АО приймає на себе зобов`язання забезпечувати представництво клієнта у суді та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт приймає на себе зобов`язання оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта.

В п.1.2. договору вказано попередню інформацію про справу: Західний апеляційний господарський суд; інстанція-апеляційна; позивач ПрАТ «Львівобленерго», відповідач КП «Вододар» про стягнення 567 522,75 грн.; судова справа №914/1783/22.

Пунктом 4.1. договору визначено, що вартість правничої допомоги становить авансова оплата 9600,00 грн.

Адвокатським об`єднанням «Юріс Консультус» 06 січня 2023 року виставлено позивачу рахунок на оплату №23/003 на суму 9600,00 грн., який оплачено, згідно платіжного доручення №345 від 09.01.2023.

В свою чергу відповідачем подано заперечення, щодо стягнення витрат на правову допомогу ПАТ «Львівобленерго», б/н від 30.01.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/676/23 від 31.01.2023), де останній звертає увагу на те, що позивачем не надано до розрахунку судових витрат належних доказів, які б підтверджували (обґрунтовували) розмір витрат на професійну правничу допомогу, а також співмірність таких витрат зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони. Зазначає, що на користь позивача в суді першої інстанції вже було стягнуто 9600,00 грн. витрат на правову допомогу, а в суді апеляційної інстанції позивач фактично користувався тими напрацюваннями, які ним були здійснені і сформовані під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до цього, просить зменшити витрати на правову допомогу позивача в суді апеляційної інстанції до 4000,00 грн., а в решті 5600,00 грн. відмовити.

При визначенні суми стягнення правових витрат з відповідача, судова колегія апеляційного суду враховує те, що в суді першої інстанції на користь позивача з відповідача стягнено 9600,00 грн. витрат на правову допомогу. В суді апеляційної інстанції представником позивача не було затрачено так багато часу для виготовлення відзиву, оскільки матеріалами справи адвокат Левицька І.В. володіла в зв`язку з тим, що така брала участь в суді першої інстанції і надавала письмову відповідь на відзив (а.с.84-88).

Отже, врахувавши результати розгляду справи у суді апеляційної інстанції, незмінність правової позиції позивача впродовж розгляду справи, а також те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність, на що вказала Велика Палата Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та, встановивши, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9600,00 грн. не відповідають критерію "розумності їх розміру" і їх відшкодування матиме надмірний характер, а стягнення цих витрат у сумі 4000,00 грн. є співрозмірним з наданими адвокатом послугами у суді апеляційної інстанції, обґрунтованими, відповідають критерії "необхідності і обґрунтованості".

Отже суд апеляційної інстанції стягує з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а решту правових витрат в розмірі 5600,00 грн. ухвалено покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника ПрАТ Львівобленерго про ухвалення додаткової постанови, б/н від 02.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/625/23 від 02.03.2023) задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Володимира Великого, буд. 229А; ідентифікаційний код 37650131) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3; ідентифікаційний код 00131587) 4000,00 грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно ст. ст. 287, 288 ГПК України

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст додаткової постанови складено 04.04.2023.

Головуючий суддя Малех І.Б.

Судді Гриців В.М.

Зварич О.В.