ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 910/25520/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

у судовому засіданні прийняли участь представники:

Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - Гнатюк М.М., Джаловян І.А., Черей О.В.,

Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ (Keraplast Technolodgy GmbH) - Смосюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 за вх. № 4821/2022 та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" Ковези А.І. за вх. № 4816/2022

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022

у складі колегії суддів: Хрипуна О.О., Мальченко А.О., Агрикової О.В.,

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 (помилково вказано скаржниками - від 19.06.2016)

у складі судді Чеберяка П.П.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Вступ.

1. На розгляд суду поставлено питання визначення розміру кредиторських вимог у справі про банкрутство, заявлених з огляду на невиконання боржником кредитного зобов`язання, та заперечення боржником факту наявності надання кредиту (укладання кредитного договору).

2. При цьому особливістю відносин між боржником у цій справі та кредитором - Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" є надання кредиту з залученням коштів банку- нерезидента NATIXIS шляхом оплати останнім контракту на користь нерезидента.

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами.

3. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" (далі - ТОВ "Атем").

4. Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2014 за заявою боржника порушено провадження у справі № 910/25520/13 про банкрутство ТОВ "Атем" за спеціальною процедурою, передбаченою статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство").

5. Постановою Господарського суду міста Києва від 10.02.2014 ТОВ "Атем" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ковезу Андрія Івановича.

Подання до суду заяв кредиторів.

6. До Господарського суду міста Києва надійшли заяви низки кредиторів із кредиторськими вимогами до боржника, серед яких і вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".

7. 19.10.2016 у судовому засіданні розглядався реєстр вимог кредиторів ТОВ "Атем".

8. До суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") з кредиторськими вимогами до боржника на суму 82 196 185,86 дол. США, що, у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на дату подання заяви 17.03.2014 (1 дол. США - 9,6007 грн) становить 789 140 921,59 грн, а також на суму 75 443 286,48 грн, що разом становить 864 584 208,07 грн, у тому числі пеня у розмірі 40 379 471,53 грн.

9. Судами встановлено, що заявлені вимоги до боржника в розмірі 78 804 453,91 дол. США та 40 753 329,05 грн складають заборгованість, яка виникла на підставі Генеральної кредитної угоди № 6407N1/2416 від 16.02.2007 та укладеними в рамках даної Генеральної угоди кредитними договорами, зокрема:

А. Кредитним договором № 6407К2/2416 від 16.02.2007 в розмірі 7 694 125,37 дол. США та 10 478,08 грн, у тому числі:

- 6 095 860,50 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 1 310 971,25 дол. США - заборгованість за процентами;

- 10 200 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 193 084,87 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу);

- 40 942,29 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів;

- 226,53 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 53 266,46 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 51,56 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом;

Б. Кредитним договором № 6407К9/2429 від 24.06.2007 в розмірі 12 855 008,83 дол. США та 10 478,08 грн, у тому числі:

- 10 187 868,92 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 2 187 147 дол. США - заборгованість за процентами;

- 10 200 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 322 693,98 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу);

- 68 304,54 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів;

- 226,53 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 88 994,39 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 51,56 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом.

В. Кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 45 165 185,53 дол. США та 1 905 810,33 грн, у тому числі:

- 27 809 693,63 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 10 725 731 дол. США - заборгованість за процентами;

- 1 385 556,31 дол. США - заборгованість за процентами;

- 1 499 951,50 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 1 902 330,81 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу);

- 942 278,57 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів;

- 121 750,47 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 2 399 595,23 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 114 547,59 грн - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом;

- 169 560,76 грн - втрати від інфляції, нараховані у зв`язку з несвоєчасною сплатою плати за управління кредитом;

Г. Кредитним договором № 151107К78 від 10.12.2007 в розмірі 38 816 084,45 грн, у тому числі:

- 25 477 245,36 грн - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 11 892 963,59 грн - заборгованість за процентами;

- 9 000 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 808 735,73 грн - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу);

- 361 532,07 грн - пеня за прострочення сплати процентів;

- 199,88 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 266 407,82 грн - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу, процентів, нарахованої плати за управління кредитом;

Ґ. Кредитним договором № 6408К8/2463 від 25.04.2008 в розмірі 13 090 134,18 дол. США та 10 478,08 грн, у тому числі:

- 10 292 033,41 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 2 309 347,62 дол. США - заборгованість за процентами;

- 10 200 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 325 995,83 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу);

- 72 138,71 дол. США - пеня за прострочення сплати процентів;

- 226,53 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 90 618,61 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 51,56 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом.

10. Крім того, кредитором заявлено вимоги, які складають заборгованість боржника за Кредитною угодою № 6405К25/2365 від 24.11.2005 у розмірі 2 394 982,75 дол. США та 10 478,08 грн, у тому числі:

- 1 907 372,53 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 398 175,25 дол. США - заборгованість за процентами;

- 10 200 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 72 853,04 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу) та процентів;

- 226,53 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 16 581,93 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 51,56 грн - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом,

а також Кредитним договором № 6406К10/2391 від 29.06.2006 в розмірі 996 749,20 дол. США та 10 478,08 грн в тому числі:

- 792 796,96 дол. США - заборгованість за кредитом (основним боргом);

- 166 726,65 дол. США - заборгованість за процентами;

- 10 200 грн - заборгованість за платою за управління кредитом;

- 30 323,68 дол. США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу) та процентів;

- 226,53 грн - пеня за прострочення сплати плати за управління кредитом;

- 6 901,91 дол. США - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті основного боргу та процентів;

- 51,56 грн - 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язань за договором по сплаті нарахованої плати за управління кредитом.

11. Грошові вимоги за цими договорами визнані, як такі, що забезпечені заставою майна боржника за договорами іпотеки № 640Z230/2429 від 04.06.2007, № 6407Z7/2416 від 16.02.2007, № 6407Z29/2429 від 04.06.2007, договором застави № 6408Z17/2463 від 25.04.2008, договором застави № 151107Z160 від 09.12.2008 майнових прав за контрактом від 15.09.2007, укладеним між ТОВ "Атем" та Компанією DMT S.A.S (Франція) на купівлю установки для виробництва біаскально-орієнтованої поліпропіленової плівки, включаючи обладнання, апаратуру, запасні частини, технічну документацію та інше згідно додатків до договору, загальною вартістю із внесенням змін до договору застави 31.10.2008 на суму 25 676 435,64 долари США.

12. Також встановлено, що з метою забезпечення зобов`язань за Генеральною кредитною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 та Кредитною угодою № 6405К25/2365 від 24.11.2005 між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Атем" були укладені: Іпотечний договір № 6407Z31/2429 від 04.06.2007 (загальна вартість предмета іпотеки складає 72 380 000 грн); Договір застави № 6408Z18/2463 від 25.04.2008, (загальна заставна вартість предмету застави становить 28 148 000 грн), Іпотечний договір № 6406Z31/2391 від 29.06.2006 (загальна вартість предмету іпотеки складає 7 326 000 грн).

13. Таким чином, загальний розмір забезпечених вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ТОВ "Атем" за Генеральною кредитною угодою № 6407141/2416 від 16.02.2007, Кредитною угодою № 6405К25/2365 від 24.11.2005 та Кредитним договором № 6406К10/2391 від 29.06.2006 становить 438 500 900 грн та 25 676 435,64 дол. США, що у гривневому еквіваленті (згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на день розгляду справи 1 дол. США - 25,66 грн) становить 658 857 338,52 грн, що в сумі становить 1 097 358 238,52 грн.

14. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" також заявлено вимоги в розмірі 34 535 801,27 грн, які складають заборгованість боржника за Договором факторингу № 64006Y8 від 20.12.2006 та Договором поставки № 040101/П від 03.01.2006, у тому числі: 31 598 908,88 грн заборгованість за договором поставки, 962 256,40 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором факторингу, 1 974 635,99 грн плата за фінансування відповідно до умов договору факторингу.

15. Також встановлено, що 11.03.2014 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 з кредиторськими вимогами до боржника на суму 738 478, 69 грн. Вимоги цього кредитора були визнані судами та їх розмір не був предметом оскарження в судах у цій справі.

Розгляд справи судами.

16. 19.10.2016 ухвалою Господарського суду міста Києва у цій справі визнано серед інших вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "Укрексімбанк") до ТОВ "Атем" на суму 830 048 406,80 грн, які забезпечені заставою майна боржника, та на суму 830 702,09 грн з віднесенням до шостої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ "Атем"; затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Атем". Крім того, відмовлено у визнанні кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" до боржника на суму 33 705 099,18 грн.

17. Місцевий суд прийняв до уваги висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.03.2016 № 17334/17335/15/45/5236-5239/16-45 у справі № 910/22520/13 та висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи від 09.12.2015 №6907/22259-22263/15/45 у справі № 910/2761/14, а також відповідні судові рішення, які містяться у матеріалах справи, зокрема рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 у справі № 5011-35/2276-2012, залишене без змін постановою апеляційного суду 05.09.2012 та касаційного суду від 11.02.2013, яким стягнуто з ТОВ "Атем" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21 440 485,43 долари США та інші докази безспірного визнання боргу за цим кредитом що є у матеріалах справи (т. 6, а.с. 18-52, т. 20, а.с.2-9).

Суд відмовив у визнанні кредиторських вимог на суму 31 598 908, 88 грн за рішенням Господарського суду Харківської області від 20.02.2014 у справі № 922/5247/13, як таких що погашені поручителем ПАТ "ТК "Барвінок" відповідно до листа вих. № 064-10/1457-ВТ від 06.10.2016 та листа ПАТ "ТК "Барвінок" за вих. № 440 від 07.10.2016. Також суд погодився з доводами боржника щодо необґрунтованості заявлених кредитором вимог, які складають плату за фінансування відповідно до умов договору факторингу на суму 1 974 635, 99 грн, оскільки заявляючи кредиторські вимоги до боржника ПАТ "Укрексімбанк" посилався на наявність у ТОВ "Атем" заборгованості по платі за фінансування, нарахованої за реєстрами № 2/1313-5-2/1335-2, тобто реєстрами, заборгованість за якими була предметом розгляду у справі № 922/5247/13 і погашена боржником у добровільному порядку.

Суд погодився з доводами боржника щодо зменшення заявленої пені в сумі 962 256, 40 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором факторингу за період з 24.10.2013 по 09.02.2013, з огляду на те, що ухвалою 09.02.2014 судом порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Атем" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що зупинило нарахування пені, а також наявності підстав для зменшення заявлених кредитором вимог на суму 122 570, 69 грн, які добровільно погашені боржником. Внаслідок чого, суд визнав вимоги ПАТ "Укрексімбанк щодо пені на суму 830 702, 09 грн. та включено такі вимоги до шостої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ "Атем". В решті грошових вимог банку відмовлено у їх визнанні.

18. Судова колегія зауважує, що в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ухвала суду від 19.10.2016 не була предметом оскарження.

19. 01.04.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Атем" задоволено частково; було змінено в частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у цій справі; викладено п. 8 ухвали Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 в наступній редакції: "Визнати вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" на суму 495 467 815 грн, які забезпечені заставою майна боржника, на суму 830 702, 09 грн, віднесеними до шостої черги реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем".

20. 25.06.2019 постановою Верховного Суду скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі № 910/25520/13. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 в частині розгляду кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" залишено в силі.

21. 19.09.2019 Товариство Керапласт Технолоджі ГмбХ (Keraplast Technolodgy GmbH) як учасник боржника з часткою більше 50 відсотків у статутному фонді боржника на підставі статті 272 ГПК України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016, яка вже була предметом перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

22. 18.12.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду колегія суддів визнала неповажними доводи скаржника, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13, та в силу положень частини четвертої статті 260, п. 4 частини першої статті 261 ГПК України відмовила у відкритті апеляційного провадження.

23. 20.02.2020 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ задоволено; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі № 910/25520/13 скасовано; справу № 910/25520/13 передано до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016.

24. 23.04.2020 ухвалою Північного апеляційного господарського суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13; матеріали справи № 910/25520/13 повернуто до Господарського суду міста Києва з підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 272 ГПК України, із зазначенням, що апеляційна скарга не містить інших доводів, відмінних від доводів скарги ТОВ "Атем", які вже були розглянуті апеляційним та касаційним судами під час винесення постанов від 01.04.2019 та від 25.06.2019 відповідно.

25. 15.07.2020 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ задоволено частково, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі № 910/25520/13 скасовано, справу № 910/25520/13 направлено до Північного апеляційного господарського суду на стадію для вирішення, в порядку визначеному законом, питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016.

26. Направляючи справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, Верховний Суд вказав на передчасність ухвалення апеляційним господарським судом оскаржуваної ухвали, оскільки апеляційна скарга Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 подана з підстав, що не бути проаналізовані у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019, зокрема: не було проаналізовано належності та допустимості доказів перерахування грошових коштів (надання кредиту) на користь боржника. Зазначене питання піднімалося як боржником у його апеляційній скарзі, так і у апеляційній скарзі Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ. Водночас, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019, а саме у його мотивувальній частині, відсутній висновок щодо цього питання, що дає підстави вважати відповідний аргумент Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ як такий, що раніше не розглядався судом. Також у постанові від 01.04.2019 не було проаналізовано вплив преюдиційних фактів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2011 у справі № 34/154, на обставини справи (п. 62, 63, 64 постанови ВС від 15.07.2020).

27. 05.10.2020 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/25520/13 клопотання Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 задоволено, поновлено Товариству Керапласт Технолоджі ГмбХ строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13.

28. 08.09.2022 оскарженою постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/25520/13 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 залишено без змін.

29. Слід зауважити, що з огляду на особливості розгляду апеляційної скарги, поданої в порядку статті 272 ГПК України, виконуючи вимоги статті 316 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції здійснила перегляд оскаржуваної ухвали від 19.10.2016 виключно в межах доводів апеляційної скарги, на які вказано в постанові Верховного Суду від 15.07.2020 (п. 25 цієї постанови).

30. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується учасниками справи, заява АТ "Укрексімбанк" з грошовими вимогами до ТОВ "Атем" стосується заборгованості, що виникла у кредитних правовідносинах, зокрема за Кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 (копія якого наявна в матеріалах справи).

31. Суд касаційної інстанції зауважує, що і предметом касаційного оскарження є кредиторські вимоги АТ "Укрексімбанк" саме в частині розгляду кредиторських вимог за Кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007, про що підтверджено 02.02.2023 арбітражним керуючим ТОВ "Атем" Ковезою А.І. у поясненнях в судовому засіданні суду касаційної інстанції.

32. Суд апеляційної інстанції свою постанову мотивував таким.

33. А. Стосовно застосування судами статті 75 ГПК України.

Перевіряючи доводи скаржника щодо впливу преюдиційних фактів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2011 у справі № 34/154, на обставини справи № 910/25520/13, колегія суддів виходить з того, що преюдиціальність мають встановлені судом факти, а не висновки суду щодо встановлених обставин.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідні оціночні судження, викладені у мотивувальній частині судового рішення (у справі № 33/609) не мають преюдиційного значення для даної справи.

Водночас, обставина часткового виконання кредитного договору виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України та визнання його неукладеним.

Також вказано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2011 у справі № 34/154, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Атем" до АТ "Укрексімбанк" та до Банку NATIXIS про визнання недійсним форми прийняття контракту для фінансування контракту поставки від 08.01.2008.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що жодна із встановлених у справі № 34/154 обставин не спростовує висновку місцевого господарського суду щодо розміру та складу кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" до ТОВ "Атем". Обставини, встановлені при розгляді справи № 34/154 у спорі про відсутність підстав для визнання недійсною угоди між АТ "Укрексімбанк" та Банком NATIXIS за позовом ТОВ "Атем", не входять в предмет доказування по справі № 910/25520/13.

Отже, висновок суду у рішенні від 25.01.2010 у справі № 33/609, що кредитний договір № 151107К77 від 10.12.2007 є неукладений, як і висновок суду у рішенні від 09.03.2011 у справі № 34/154, що форма прийняття контракту для фінансування контракту поставки від 08.01.2008 не створює прав та обов`язків для ТОВ "Атем" не є преюдиціальними обставинами в розумінні статті 75 ГПК України при розгляді справи № 910/25520/13.

Б. Стосовно належності та допустимості доказів перерахування грошових коштів (надання кредиту) на користь боржника.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.06.2012 у справі № 5011-35/2276-2012, яким присуджено до стягнення з ТОВ "Атем" на користь ПАТ "Укрексімбанк" прострочену станом на 17.02.2012 заборгованість за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21 440 485,43 доларів США та 1 203 668,63 грн, набрало законної сили та обов`язкове до виконання.

Апеляційним судом вказано, що матеріали справи у своїй сукупності, у тому числі обставини, встановлені під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, свідчать про більшу вірогідність існування обставин щодо надання АТ "Укрексімбанк" кредитних коштів АТ "Атем" у визнаному судом першої інстанції розмірі, відповідно, непідтвердженність обставин, якими обґрунтовувало Товариство Керапласт Технолоджі ГмбХ свої доводи і, як наслідок, відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

При цьому скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, не надано жодного доказу на спростування висновку місцевого господарського суду щодо розміру та змісту кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" до банкрута.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.

А. Доводи осіб, які подали касаційні скарги.

34. 30.09.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І. (скаржник-1), в якій скаржник-1 просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

35. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження у цій справі, скаржник-1 зазначає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги преюдиційності встановлених фактів в інших справах стосовно спірних правовідносин; зроблено передчасний висновок про надання кредитних коштів, а також поверхневий аналіз наданих АТ "Укрексімбанк" доказів наявності кредиторської заборгованості за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007.

36. 30.09.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (скаржниця-2), в якій скаржниця-2 просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 і передати справу на новий розгляд у зв`язку з тим, що її не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційні скарги.

37. До Верховного Суду від АТ "Укрексімбанк" надійшов відзив на касаційні скарги ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І. та ОСОБА_1., в якому зазначено про правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права та наведено прохання закрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , залишити касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І. без задоволення, а оскаржені судові рішення у справі - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.

А. Щодо суті касаційних скарг.

38. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

39. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Розгляд доводів касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І.

40. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

41. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).

42. Тому відхиляються доводи касаційної скарги про поверхневий аналіз наданих АТ "Укрексімбанк" доказів наявності кредиторської заборгованості за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007, так як це призведе до виходу за межі повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в силу положень частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

43. Суд апеляційної інстанції у цій справі, з огляду на особливості розгляду апеляційної скарги, поданої в порядку статті 272 ГПК України, виконуючи вимоги статті 316 ГПК України, здійснив перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 19.10.2016 виключно в межах доводів апеляційної скарги.

Зокрема, апеляційна інстанція дійшла висновків, що оціночні судження, викладені у мотивувальній частині судового рішення (справи № 33/609 та № 34/154) не мають преюдиційного значення для даної справи.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 у справі № 5011-35/2276-2012, яким присуджено до стягнення з ТОВ "Атем" на користь ПАТ "Укрексімбанк" прострочену станом на 17.02.2012 заборгованість за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21 440 485,43 доларів США та 1 203 668,63 грн, набрало законної сили та обов`язкове до виконання, підтверджує факт надання ПАТ "Укрексімбанк" кредитних коштів ТОВ "Атем".

Апеляційним судом вказано, що матеріали справи у своїй сукупності, у тому числі обставини, встановлені під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, свідчать про більшу вірогідність існування обставин щодо надання АТ "Укрексімбанк" кредитних коштів АТ "Атем" у визнаному судом першої інстанції розмірі, відповідно, непідтвердженність обставин, якими обґрунтовувало Товариство Керапласт Технолоджі ГмбХ свої доводи і, як наслідок, відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

При цьому скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, не надано жодного доказу на спростування висновку місцевого господарського суду щодо розміру та змісту кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" до банкрута.

44. Судова колегія погоджується з цими висновками суду з огляду на таке.

45. Статтею 75 ГПК України визначено підстави звільнення від доказування.

Так, за наявності визначених статтею 75 ГПК України підстав учасники процесу можуть бути звільнені від доказування, зокрема частиною четвертою цієї статті передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

46. Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 зроблено висновок, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

47. Аналізуючи положення частини сьомої статті 75 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18, пункт 32) дійшла висновку, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

48. У пункті 7.10 постанови від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

49. Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених статтею 75 ГПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною (такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20).

50. Судова колегія відзначає, що суд у справі № 33/609 (рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2010) відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ "Атем" до АТ "Укрексімбанк" про визнання недійсним кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки суд дійшов висновку, що оспорюваний Кредитний договір є неукладеним (таким, що не відбувся), тому відсутні підстави визнавати його недійсним, позаяк за такої обставини оспорюваний Кредитний договір є таким, що фактично не існує. Тобто зроблено правовий висновок про неукладеність договору з огляду на оцінку обставин недосягнення згоди між сторонами кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007 певних істотних умов договору.

51. Натомість, у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції правомірно не взяв до уваги як преюдиційні обставини висновки про неукладеність кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007, оскільки зроблені судами висновки у справі № 33/609 є правовою оцінкою обставин укладання договору у межах наданих у справі №33/609 доказів, з яких і зроблено висновок про неукладеність цього договору, а не встановленими судами обставинами.

52. Стосовно рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2011 у справі № 34/154, то ним було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Атем" до АТ "Укрексімбанк" та до Банку NATIXIS про визнання недійсним форми прийняття контракту для фінансування контракту поставки від 08.01.2008. Судом було надано оцінку відсутності факту порушення прав та інтересів ТОВ "Атем" оспорюваною формою прийняття контракту для фінансування контракту поставки від 08.01.2008 та не зроблено жодних висновків стосовно кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007.

53. Колегія суддів підтримує висновок суду апеляційної інстанції, що жодна із встановлених у справі № 34/154 обставин не спростовує висновків судів у справі, що переглядається, щодо розміру та складу кредиторських вимог АТ "Укрексімбанк" до ТОВ "Атем". Обставини, встановлені при розгляді справи № 34/154 у спорі про відсутність підстав для визнання недійсною угоди між АТ "Укрексімбанк" та Банком NATIXIS за позовом ТОВ "Атем", не входять в предмет доказування по справі № 910/25520/13.

54. Судова колегія вважає за необхідне навести наступні аргументи стосовно існування кредитних відносин за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007.

55. Суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 у справі № 5011-35/2276-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2013, позовні вимоги задоволено повністю - стягнуто з ТОВ "Атем" на користь АТ "Укрексімбанк" прострочену заборгованість за кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21 440 485,43 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.02.2012 (1 долар США = 7,9875 грн) становить 171 255 877,38 грн та 1 203 668,63 грн, в тому числі: 11 782 356,10 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 7 251 005,13 доларів США простроченої заборгованості за процентами, 914 152,91 доларів США простроченої заборгованості по платі за управління Кредитом; 1 554 541,99 доларів США та 76 969,59 грн пені, 852 582,21 доларів США та 42 985,36 грн - 3% річних, 169 560,76 грн втрат від інфляції, 64 380 грн судового збору.

56. За таких обставин відхиляються посилання скаржника на неукладеність цього договору, а також те, що рішенням від 25.01.2010 у справі № 33/609 встановлено, що кредитний договір № 151107К77 від 10.12.2007 є неукладений, оскільки такі доводи суперечать встановленим у справі фактичним обставинам.

57. Окрім того, суди встановили, що акредитивна форма розрахунку на користь нерезидента-постачальника була передбачена самим кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 (п. 3.2.4 договору, заява ТОВ "Атем" про відкриття документального акредитива № 1 від 12.12.2007; Повідомлення Банку NATIXIS було поінформовано АТ "Укрексімбанк" про виплату грошових коштів на користь фірми "DMT SAS" на суму 4 279 409,70 доларів США датою валютування 27.12.2007, а також про сплату комісії за надання кредиту).

58. Судами додатково встановлено, що листом від 23.02.2009 № 090223/2 ТОВ "Атем" направило АТ "Укрексімбанк" підписаний директором ТОВ "Атем" графік погашення кредиту за Кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007, в якому зазначено відповідні суми, які було сплачено на виконання умов Контракту, що свідчить про визнання ТОВ "Атем" зазначеної заборгованості перед АТ "Укрексімбанк". Цей лист боржником було направлено на адресу АТ "Укрексімбанк" у відповідь на листи від 27.12.2007 № 158-1/3258, від 19.03.2008 № 158-1/888-2, від 02.12.2008 № 158-01/7011, від 26.08.2009 № 158-1/3054, від 30.09.2009 № 158-01/7079, якими АТ "Укрексімбанк" було поінформовано ТОВ "Атем" про здійснення відповідних виплат, а також повідомлено про наявність заборгованості ТОВ "Атем" станом на 30.09.2009 за кредитом у розмірі 4 279 409,70 доларів США (рахунок № 7205/840) та 23 530 283,93 доларів США (рахунок № 7205/840). Саме це у сукупності з дослідженими судами копіями SWIFT-повідомлень FIN 700 від 14.12.2007 та FIN 754 від 19.12.2007 дало підстави вважати доведеними суми відповідних заборгованостей.

59. За таких обставин не вважаються обґрунтованими посилання скаржника на те, що, оскільки договором №151107К77 було передбачено надання кредитних коштів саме позичальникові (скаржникові), то факт надання такого кредиту може підтверджуватися лише зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Сама структура відносин між боржником як позичальником, АТ "Укрексімбанк" як позикодавцем з урахуванням залученого зовнішнього фінансування унеможливлює у даному випадку зарахування коштів на рахунок боржника, оскільки таке зарахування не передбачено у договорі між АТ "Укрексімбанк" та NATIXIS щодо залучення кредитних ресурсів задля кредитування скаржника, оскільки, щонайменше, скаржник не посилається на зворотне у розрізі можливого неповного дослідження доказів.

60. Окремо слід зазначити, що цю справу було порушено на підстав статті 95 Закону про банкрутство "Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником".

61. Частинами другою-третьою статті 95 Закону про банкрутство встановлено, що за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

62. У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого законом, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна (стаття 25 Закону про банкрутство, статті 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства", далі - КУзПБ).

63. Обсяг доказів, що надаються на цій стадії, визначається кредитором, а до їх оцінки застосовуються загальні принципи щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності доказів (статті 76-79 ГПК України). При цьому докази, що надаються у межах провадження у справі про банкрутство на стадії попереднього засідання суду, за своїм обсягом можуть не співпадати з доказами, що надавалися суду у межах інших справ, зокрема, справ позовного провадження, в яких приймали участь боржник та відповідний кредитор внаслідок неповноцінного використання учасниками позовного провадження прав, що випливають з принципу змагальності (стаття 4-3 ГПК України в редакції до 15.12.2017, стаття 13 ГПК України у редакції після 15.12.2017).

64. Розглянувши заявлені вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість на підставі сукупності доказів, зазначених у постанові суду апеляційної інстанції: копії Кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007 з додатками та додатковими угодами; копії Базової угоди між АТ "Укрексімбанк" та Банком NATIXIS та Форми прийняття контракту № 1 від 08.01.2008; копії повідомлень Банку NATIXIS щодо виплати коштів на користь фірми "DMT SAS" від 10.03.2008, від 25.11.2008, від 16.03.2009, від 24.08.2009, від 22.10.2009, від 04.05.2012; копії заяви ТОВ "Атем" про відкриття документального акредитива № 1 від 12.12.2007; копії SWIFT-повідомлень FIN 700 від 14.12.2007 та FIN 754 від 19.12.2007; копії повідомлення Банку NATIXIS від 27.12.2007 про використання документального акредитива; виписки по рахунках ТОВ "Атем", експертних висновків; копії листів та довідок ТОВ "Атем", а не даних лише розрахунку боргу, як стверджує скаржник.

65. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про вищу вірогідність виникнення обов`язку боржника перед кредитором, оскільки боржник/інші кредитори не надали суду більш вагомих аргументів. Спростування наданого кредитором у межах справи про банкрутство доказу є обов`язком боржника та правом інших кредиторів. Саме у такий спосіб формується справедливий реєстр вимог конкурсних кредиторів та досягається мета - запобігання фіктивному банкрутству (стаття 215 ГКУ). Окрім того, через обов`язок боржника спростувати подані кредитором вимоги (докази) виникає реальна кореспонденція з обов`язком кредиторів подати суду свої вимоги до боржника у встановлений законом строк (стаття 23 Закону про банкрутство).

66. На переконання судової колегії, логіка процесуальних дій банкрута щодо заперечення кредиторських вимог повинна бути послідовною та ґрунтуватися на оскарженні підстав, структури і розміру заборгованості перед кредитором. У той же час, аналіз змісту апеляційної скарги Товариства Керапласт Технолоджі ГмбХ (Keraplast Technolodgy GmbH) та касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І. свідчить, що структура боргу перед АТ "Укрексімбанк" за Кредитним договором № 151107К77 від 10.12.2007 не оскаржувалась, а заявлялося лише про неукладеність цього договору, відсутність у боржника зобов`язань за ним. Однак, 02.02.2023 арбітражним керуючим ТОВ "Атем" Ковезою А.І. у поясненнях в судовому засіданні суду касаційної інстанції визнано, що здійснювався платіж за акредитивом у межах Кредитного договору № 151107К77 від 10.12.2007, що суперечить аргументам скаржника про неукладеність цього договору та відсутність зобов`язань за ним у банкрута. Наведеним підтверджується існування кредитних відносин за договором № 151107К77 від 10.12.2007.

67. Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Атем" Ковези А.І. не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Розгляд доводів касаційної скарги ОСОБА_1.

68. Частиною шостою статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Однаковою мірою особливості зазначеної статті застосовуються й до Кодексу України з процедур банкрутства.

69. Пунктом 5 частини першої статті 310 ГПК України встановлено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

70. Водночас частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Розумність строків розгляду справи та принцип верховенства права також є принципами господарського судочинства в силу частини другої статті 2 ГПК України.

71. Аналогічні норми щодо особливостей здійснення правосуддя у справах про банкрутство з урахуванням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (стаття 4-1 ГПК України) стосовно обов`язкового скасування судового рішення, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, містив в собі ГПК України у редакції до 15.12.2017 (стаття 111-10 ГПК України у відповідній редакції).

72. Водночас у силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

73. Статтею 6 Конвенції закріплено право на справедливий суд, а саме зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином статтею 6 Конвенції закріплено у якості рівноцінних засад справедливого правосуддя такі: справедливість, публічність, строковість, незалежність, безсторонність, законність формування суду та його ефективність (вирішення спору по суті).

74. Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Частиною другою статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" встановлено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

75. За таких обставин, питання наявності підстав для скасування прийнятих судових рішень з підстави, наведеної ОСОБА_1 , має бути вирішено з урахуванням норм національного права та міжнародних зобов`язань України.

76. Розв`язуючи це питання, суд виходить з того, що саме по собі провадження у справі про банкрутство характеризується множинністю учасників провадження, стадійністю у частині визначення суті суспільних відносин, прав та обов`язків учасників провадження, цілей у розрізі кожної стадії. Водночас учасники справи мають добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами (стаття 43 ГПК України).

77. Суд звертається до абзацу 7 підпункту 2.2. пункту 2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012, де зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

78. Кожен з кредиторів, який заявив у межах провадження у справі про банкрутство свої вимоги до боржника, вправі отримати від суду повідомлення про призначене судове засідання. Таке повідомлення є запорукою права кредитора надати суду пояснення щодо власних вимог (активне право) та протиставити свої заперечення проти вимог інших кредиторів (реактивне право). Водночас праву надати суду пояснення кореспондується й обов`язок у розумні проміжки часу цікавитися станом провадження у справі про банкрутство, оскільки кредитор подав суду відповідні вимоги до боржника (постанова Верховного Суду від 13.09.2021 у справі № 200/14688/19-а).

79. Подібний підхід відповідає практиці ЄСПЛ щодо того, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність (рішення у справі Guйrin v. France від 29.07.1998, п. 37).

80. Сутність доступу до суду на стадії попереднього засідання суду у межах провадження у справі про банкрутство полягає у можливості надати свої міркування та заперечення щодо суми заявлених кредиторських вимог, її структури, підстав виникнення тощо.

81. Стверджуючи у касаційній скарзі про порушення, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 не посилається на неповноту встановлення обставин справи, інші сутнісні порушення. Саме у такому випадку надання переваги принципу публічності (доступу до правосуддя) відносно принципу ефективності у розумінні статті 6 Конвенції було б несправедливим. Тим більше, з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що у судових засіданнях приймали участь певні кредитори, що не дає права стверджувати, що суди попередніх інстанцій не дотрималися принципу належної публічності, як це могло б бути при вирішенні питання переходу до наступної стадії провадження у справі про банкрутство.

82. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що твердження скаржниці-2 про її неповідомлення про розгляд справи суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

83. Для розгляду питання належного/неналежного повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду справи належить перевірити факти надсилання скаржниці-2 відповідних ухвал про дату, час і місце судових засідань.

84. Судова колегія відзначає, що тривалий в часі розгляд справи зумовлював неодноразове надсилання як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, ухвал про повідомлення учасників справи про дату, час і місце судових засідань.

85. У матеріалах справи міститься низка повернень поштових відправлень з копіями ухвал місцевого господарського суду та апеляційного господарського суду про дату, час і місце судових засідань в судах першої та апеляційної інстанцій у справі № 910/25520/13, які направлялися на адресу кредитора ОСОБА_1 , вказану нею у заяві про визнання кредиторських вимог: АДРЕСА_1 (т. 4, а.с. 104).

86. Згідно з численними довідками відділення поштового зв`язку на конвертах, в яких надсилалися цьому кредитору ухвали про дату, час і місце судових засідань та які повернулися на адресу судів першої та апеляційної інстанцій, причиною повернення вказано: "за закінченням терміну зберігання"; при цьому ухвали направлялися на зазначену ОСОБА_1 адресу - АДРЕСА_1 (т. 20, а.с. 168, 183, 194; т. 37, а.с. 25, 91; т. 38, а.с. 216; т. 40, а.с. 29-30, 142-144; т. 41, а.с. 244-245).

87. Саме таку ж адресу ( АДРЕСА_1 ) зазначила ОСОБА_1 у поданій нею касаційній скарзі (т. 43, а.с. 1).

Враховуючи викладене вище і те, що скаржниця-2 не повідомляла суди про зміну свого місця проживання під час розгляду справи (цей обов`язок визначений положеннями частини сьомої статті 120 ГПК України) судова колегія дійшла висновку, що належною адресою для листування з ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

88. Водночас, матеріали справи містять поштові повідомлення про вручення ухвал суду апеляційної інстанції від 19.11.2020 та від 15.03.2021 про дату, час і місце судових засідань (т. 37, а.с. 150; т. 38, а.с. 92).

89. Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом пункту 4 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

90. Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22).

91. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про дотримання місцевим та апеляційним господарськими судами вимог ГПК України щодо належного повідомлення учасників справи про дату та час судового засідання та відхиляє протилежні доводи скаржниці-2 як необґрунтовані та такі, що спростовуються матеріалами справи.

92. Крім того, вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

93. Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

94. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитися з подіями процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

95. Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

96. Аналізуючи крізь призму зазначених висновків ЄСПЛ дії та бездіяльність скаржниці-2, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 як заінтересована особа не продемонструвала готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, не вжила належних заходів до ознайомлення з рухом справи як безпосередньо в суді, так і через сайт Єдиного державного реєстру судових рішень.

97. З огляду на це відхиляються доводи касаційної скарги ОСОБА_1 .

98. Інший підхід за такої процесуальної поведінки учасника справи про банкрутство може зумовити безмежно тривалий розгляд справи про банкрутство, що не відповідатиме принципу розумного строку розгляду справи судом.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

99. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені у касаційних скаргах доводи не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій. Тому касаційні скарги ОСОБА_1 за вх. № 4821/2022 та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" Ковези А.І. за вх. № 4816/2022 підлягають залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

В. Розподіл судових витрат.

100. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційних скарг та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржників витрати зі сплати судового збору за подання касаційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги ОСОБА_1 за вх. № 4821/2022 та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" Ковези А.І. за вх. № 4816/2022 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді К. Огороднік

В. Погребняк