ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/256/23

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська область, Бориспільський район, с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», Київська область, Бориспільський район, Бориспіль -7

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» №35-28/7-4 від 18.01.2023 року (вх.№235/23 від 25.01.2023) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №1977 від 11.05.2017 року у сумі 10072,34 грн., з яких 6483,12 грн. основного боргу, 2278,86 грн. пені, 161,99 грн. 3% річних та 1148,37 грн. інфляційних збитків.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/256/23, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 14.02.2023 року (вх. №3195/23 від 17.02.2023).

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив №35-22/1-96 від 23.02.2023 року (вх. №3653/23 від 27.02.2023).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) (за договором - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (за договором - орендар) 11.05.2017 року укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №1977 (далі - Договір), згідно п. 1.1 (в редакції Додаткового договору №1 від 05.06.2020 року до Договору) якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину приміщення № 77 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578) площею 14,0 кв.м. (далі - Майно), що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та обліковується на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Балансоутримувач). Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Майна. Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі при укладанні Договору покладається на Орендодавця (п.п. 2.1, 2.4 Договору).

Орендодавцем передано, а орендарем прийнято у строкове платне користування майно - частину приміщення №77 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578) площею 14,0 кв.м., що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та обліковується на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», що підтверджується підписаним сторонами, а також, погодженим балансоутримувачем Актом приймання-передачі орендованого майна від 11.05.2017 року.

Відповідно до п. 10.1 Договору, Договір укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 11.05.2017 до 10.04.2020 включно.

Згідно п. 3 Додаткового договору №1 від 05.06.2020 року до Договору, термін дії Договору продовжено на 1 (один) рік до 10.04.2021 включно.

У подальшому, згідно ч. 1 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ із змінами і доповненнями, Договір продовжено за результатами проведення аукціону.

Враховуючи зазначене, згідно абз. 1 п. 151 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 року №483, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (за договором орендодавець), ТОВ «Аерохендлінг» (за договором орендар) та ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (за договором балансоутримувач) 09.08.2021 року укладено додаткову угоду про продовження Договору.

Додаткова угода від 09.08.2021 року укладена шляхом викладення Договору в новій редакції згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 року №820 Примірним договором оренди нерухомого майна, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності (далі - Договір від 09.08.2021 року).

Таким чином, позивач зазначає, що починаючи з 09.08.2021 року, взаємовідносини між орендодавцем (Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях), позивачем та відповідачем щодо користування державним нерухомим майном регулюються умовами Договору в редакції Договору від 09.08.2021 року.

Згідно п. 5.1 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року, процедура, в результаті якої майно отримано в оренду - за результатами проведення аукціону.

Відповідно до п. 7.1 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року, майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд орендаря, за винятком тих цільових призначень, що наведені у вказаному пункті Договору від 09.08.2021 року.

Згідно п.9.1 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року, місячна орендна плата визначена за результатами проведення аукціону і становить 14350,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 16 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року визначено співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору: балансоутримувачу 30% суми орендної плати, державному бюджету 70% суми орендної плати.

Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року щомісяця до 15-го числа, що настає за поточним місяцем оренди (п. 3.3 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року).

Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати (п. 3.4 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року).

Відповідно до п.п. 3.5, 3.6 Договору від 09.08.2021 року, в день укладання цього договору або до цієї дати Орендар сплачує орендну плату за кількість місяців, зазначену у пункті 10 Умов (авансовий внесок з орендної плати), на підставі документів, визначених у пункті 3.6 цього договору. Якщо цей договір укладено за результатами проведення аукціону, то підставою для сплати авансового внеску з орендної плати є протокол про результати електронного аукціону.

Як зазначено позивачем, на виконання умов п.п.3.5,3.6 Договору від 09.08.2021 року, відповідачем на користь позивача 11.08.2021 року сплачено авансовий платіж в сумі 14350,00 грн.

Відповідно до п.3.9 Договору від 09.08.2021 року, сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до пункту 3.5 цього договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перші місяці оренди за цим договором.

Так, сплачена авансом орендна плата зарахована позивачем в рахунок повної сплати відповідачем орендної плати за жовтень - листопад 2021 року на загальну суму 14350,00 грн., оскільки, зобов`язання зі сплати орендної плати за перші два місяці оренди за Договором від 09.08.2021 року (серпень - вересень 2021 року) були виконані відповідачем.

На виконання умов п. 3.4 розділу II «Незмінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року, для сплати орендної плати за користування майном у лютому 2022 року (з 01.02.2022 - 23.02.2022) позивачем відповідачу засобами електронного зв`язку з використанням програмного забезпечення «М.Е.Dос» (Му Electronic Document, також Medoc, Медок) «З використанням гарантованої доставки» направлено, а відповідачем отримано рахунок-фактуру №76/368 від 28.02.2022 року на загальну суму 15559,50 грн., з яких до сплати на користь позивача підлягає 6483,12 грн. (дата отримання 25.02.2022 року) та Акт приймання-здачі виконаних послуг від 28.02.2022 року до рахунку-фактури №76/368 від 28.02.2022 року (дата отримання 20.03.2022 року). Однак, як зазначає позивач, в порушення умов п.п. 1.1., 3.3, 3.4 розділу II «Незмінювані умови договору» Договору від 09.08.2021 року, відповідач не сплатив орендну плату за користування майном у лютому 2022 року, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 6483,12 грн.

Позивачем пред`явлено відповідачу претензію №35-28/5-95 від 28.09.2022 року з вимогою погасити заборгованість у сумі 6483,12 грн. за Договором від 09.08.2021 року.

Згідно відповіді на претензію №1-12-279 від 30.12.2022 року відповідачем зазначено, що орендна плата включно за лютий 2022 року має нараховуватись та оплачуватися відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» №611 від 15.07.2020, яка діяла на дату виставлення ДП МА «Бориспіль» рахунків-фактур за користування майном в лютому 2022 року. Вимога ДП МА «Бориспіль» про сплату орендної плати в розмірі більшому ніж передбачено Постановою №611, є незаконною, тому, не може бути задоволена відповідачем.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 6483,12 грн. основного боргу, а також, 2278,86 грн. пені, 161,99 грн. 3% річних та 1148,37 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором від 09.08.2021 року.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, що згідно п. 7.1. розділу І «Змінювані умови договору» Договору оренди від 09.08.2021, відповідач самостійно визначає, за яким цільовим призначенням використовувати майно, окрім винятків, що зазначені в п. 7.1 Договору оренди від 09.08.2021. Так, керуючись п. 7.1 Договору оренди від 09.08.2021, наказом про цільове призначення приміщення №01-07-19.1 від 09.08.2021, ТОВ «Аерохендлінг» визначило цільовим призначенням майна - розміщення офісного приміщення. На думку відповідача, звертаючись з даними позовом, позивачем не враховано, що орендна плата включно за лютий 2022 року має нараховуватись та оплачуватися відповідно до вимог Постанови КМУ «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 року №611, яка діяла на дату виставлення позивачем рахунку-фактури за користування майном в лютому 2022 року. З 09.08.2021 відповідач використовує майно з метою розміщення офісу, тому, з 09.08.2021 до 01.06.2022 - дати втрати чинності Постанови №611, орендна плата за користування майном повинна нараховуватись та сплачуватись в розмірі, що не перевищує 50% нарахованої орендної плати. Однак, сума, зазначена в рахунку-фактурі, перевищує 50% нарахованої орендної плати, як це визначено нормами Постанови №611, отже, на думку відповідача, зобов`язання визначено ДП «МА «Бориспіль» з порушенням положень чинного законодавства. Крім того, відповідачем зазначено, що додані до позовної заяви рахунок та акт приймання-здачі виконаних послуг підписані працівниками ДП «МА «Бориспіль», однак, позивачем не доведено наявності у таких осіб повноважень на підписання рахунків та актів приймання-передачі виконаних послуг. На думку відповідача, позивач сформував рахунок-фактуру за лютий 2022 року лише 25.05.2022 року, в той час, як штрафні санкції нараховує з 16.03.2022 року. Також, відповідач вказує, що він не міг та не може виконати обов`язок зі сплати орендної плати за лютий 2022 року через обставини, які не залежать від нього, що виключає вину відповідача посилаючись на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про орендну державного та комунального майна» (в редакції Закону, чинного на час укладення договору оренди), Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Постановою Кабінетів Міністрів України про Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину від 15.07.2020 р. №611 (чинна на час спірного періоду) (далі Постанова №611) врегульовано деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном.

Пунктом 1 Постанови №611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком № 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком № 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком № 3.

Згідно п. 2 Постанови №611, орендодавцям державного майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, починаючи з дати встановлення карантину (карантин на усій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11.03.2020 р. № 211 установлено з 12.03.2020 р.).

У додатку № 2 до Постанови №611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, зокрема, орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Позивач вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень Постанови №611, посилаючись на те, що підпунктом 2 пункту 1 вказаної постанови установлено, що 50% суми орендної плати для орендарів застосовується у тому разі, якщо її розраховано відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786. Позивач зазначає, що спірні правовідносини регулюються умовами Договору від 09.08.2021 року оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 11.05.2017 №1977 (нова редакція), згідно п. 5.1 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021, в результаті якої майно отримано відповідачем в оренду за результатами проведення аукціону. Згідно п.п. 7.1, 9.1 розділу І «Змінювані умови договору» Договору від 09.08.2021, майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд орендаря, за винятком тих цільових призначень, які наведені у вказаному пункті Договору від 09.08.2021, місячна орендна плата визначена за результатами проведення аукціону і становить 14350,00 грн. без ПДВ.

Листом Фонду державного майна України від 12.03.2021 №10-16-5487 «Щодо надання пільг орендарям державного майна на період дії карантину в разі продовження договору оренди за результатами проведення аукціону», розміщеним в мережі Інтернет на офіційному сайті Фонду державного майна України зазначено, якщо у договорі оренди, продовженого за результатами проведення аукціону, визначено, що орендоване майно може бути використане за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря, то для такого орендаря знижки за користування нерухомим державним майном відповідно до Постанови №611 не застосовуються. Також, листом Фонду державного майна України від 30.09.2021 №10-16-22898 «Про застосування постанови КМУ від 15.07.2020 №611», розміщеним в мережі Інтернет на офіційному сайті Фонду державного майна України зазначено, що враховуючи те, що за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, ... орендоване майно передане у користування за результатами аукціону, тобто стартова орендна плата була розрахована не відповідно до Методики №786, то на період дії карантину не можуть бути застосовані знижки у нарахуванні орендної плати відповідно до Постанови №611.

На думку позивача, умови п.п. 5, 7, 9 Умов Договору від 09.08.2021 року виключають наявність правових підстав для застосування положень Постанови №611 до розміру орендної плати, визначеної Договором від 09.08.2021 року.

Однак, на думку суду, зазначені позивачем обставини щодо неможливості застосування положень Постанови №611 є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про орендну державного та комунального майна», орендна плата, встановлена за даною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 (далі Методика), у разі визначення орендаря на конкурсних засадах орендна плата, розрахована за цією Методикою, застосовується як стартова, а її розмір може бути збільшено за результатами такого визначення.

Отже, визначенню орендної плати за результатом конкурсу (як найбільш запропонованої відповідачем) передує розрахунок початкової орендної плати на підставі Методики та її встановлення, як стартової, під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Пунктом 12 Методики встановлено формулу, за якою розраховується розмір орендної плати за базовий місяць оренди (або стартовий розмір орендної плати у разі проведення конкурсу). Однією із величин у формулі є розмір річної орендної плати, визначений за цією Методикою. При цьому, пунктом 8 Методики встановлено формулу, за якою розраховується розмір річної орендної плати, однією зі змінних величин у якій є орендна ставка, визначена згідно з додатком №2 до Методики.

Додатком № 2 до Методики встановлені орендні ставки за використання нерухомого державного майна, що застосовуються при розрахунку орендної плати.

Відповідно до розрахунку плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП «МА «Бориспіль», який є додатком №1 до Договору оренди №1977 від 11.05.2017 року та Додаткового договору №1 від 05.06.2020 року, орендна ставка складає 15%.

Вказана орендна ставка не встановлена за згодою сторін, а застосована згідно з додатком №2 до Методики.

Вказане свідчить про те, що при визначені орендної плати застосовується Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Враховуючи викладене, суд відхиляє посилання позивача щодо відсутності правових підстав для нарахування орендарю орендної плати із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 Постанови № 611, додатку №2 до Постанови.

Отже, позивач безпідставно виставив відповідачу рахунок-фактуру №76/368 від 28.02.2022 року без урахування положень Постанови №611, відповідно до якої, відповідач має право під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на зменшення орендної плати на 50 %.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги положення Постанови №611, суд дійшов висновку, що належною до нарахування орендарю на користь балансоутримувача орендованого відповідачем майна, є орендна плата в розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики, із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 Постанови №611, додатку №2 до постанови.

Крім того, суд зазначає, що частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX передбачено, що договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності. Якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив примірний договір оренди комунального майна, застосовується примірний договір оренди державного майна. Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами.

Орендар, що уклав договір оренди майна за результатами аукціону, має право використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням, крім випадків і з урахуванням обмежень, передбачених Порядком передачі майна в оренду.

Суд вважає, що посилання позивача на відсутність правових підстав для нарахування відповідачу орендної плати із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 Постанови №611, оскільки пунктом 7.1 Умов Договору від 09.08.2021 року у новій редакції визначено, що орендоване майно може бути використане за будь - яким цільовим призначенням є безпідставним з огляду на наступне.

Згідно п. 7.1. розділу І «Змінювані умови договору» Договору оренди від 09.08.2021, майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд Орендаря, за винятком тих цільових призначень, які наведені у вказаному пункті Договору оренди від 09.08.2021.

Тобто, відповідач самостійно визначає за яким цільовим призначенням використовувати майно, окрім винятків, що зазначені в п. 7.1 Договору оренди від 09.08.2021 року.

Так, згідно наказу ТОВ «Аерохендлінг» про цільове призначення приміщення №01-07-19.1 від 09.08.2021, цільовим призначенням майна визначено розміщення офісного приміщення.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, із доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідач протягом дії Договору оренди від 09.08.2021 року, використовував об`єкт оренди для розміщення офісного приміщення, доказів протилежного позивачем суду не надано та вказаної обставини не спростовано.

Отже, відповідач, як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення офісного приміщення, відповідно до додатку №2 Постанови №611, має право на нарахування орендної плати у розмірі 50 % від суми нарахованої орендної плати за договором.

Приписами пункту 2 Постанови №611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї Постанови починаючи з дати встановлення карантину.

У постанові Верховного Суду від 26.08.2021 року у справі №910/13397/20 викладено правовий висновок, що, оскільки, Постанова №611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

З огляду на положення Постанови №611, нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї Постанови, є державним регулюванням такої плати.

За Договором оренди від 09.08.2021 року орендодавцем державного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яке зобов`язане забезпечити відповідне нарахування орендної плати на період карантину згідно з приписами Постанови №611.

У Додатку №2 до Постанови №611 міститься застереження, що нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати не застосовується до тих орендарів, які отримали згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна і не завершили таких поліпшень станом на дату початку карантину, крім орендарів, які здійснюють невід`ємні поліпшення в закладах освіти державної форми власності.

Інших застережень або виключень щодо переліку орендарів, зазначених у Додатку №2, Постанова №611 не містить.

Отже, право на зменшення орендної плати (або звільнення від її сплати) орендарі відповідної категорії отримують автоматично, за умови відповідності критеріям, прямо визначеним Постановою №611.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що нарахування орендної плати у розмірі 50 % пов`язано з фактичним використанням орендованого майна, а не з дозволеним. Тому, навіть зазначення у договорі, що майно може бути використано за будь-яким цільовим призначенням, не є підставою для скасування щодо відповідача пільгового нарахування орендної плати.

Таким чином, посилання позивача на пункт 7.1. Умов Договору оренди від 09.08.2021 року, яким передбачено, що орендоване майно може бути використане за будь - яким цільовим призначенням, як на підставу для припинення нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків від суми нарахованої орендної плати за договором, суд вважає безпідставним.

Посилання позивача на лист Фонду державного майна України від 12.03.2021 року №10-16-5487, у якому зазначено, що якщо у договорі оренди, продовженого за результатами проведення аукціону, чітко зазначене цільове призначення орендованого майна, яке підпадає під норми Постанови № 611, то для такого орендаря за користування нерухомим державним майном повинні бути застосовані знижки відповідно до Постанови № 611, а якщо у договорі оренди, продовженого за результатами проведення аукціону, визначено, що орендоване майно може бути використане за будь-яким цільовим призначенням на розсуд Орендаря, то для такого орендаря знижки за користування нерухомим державним майном відповідно до Постанови № 611 не застосовуються є безпідставним, оскільки, лист Фонду державного майна України носить інформаційно-роз`яснювальний характер та не є нормативно-правовим актом, який змінює порядок регулювання спірних правовідносин.

Судом встановлено, що для сплати орендної плати за лютий 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №76/368 від 28.02.2022 на загальну суму 15559,50 грн., з яких на користь позивача (орендодавця) підлягало сплаті 6483,12 грн.

Таким чином, враховуючи зменшення орендної плати до 50% від суми нарахованої орендної плати в силу норм чинного законодавства, належною до сплати є орендна плата згідно рахунку-фактури №76/368 від 28.02.2022 року у сумі 3241,56 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач свої зобов`язання з оплати орендної плати за лютий 2022 року не виконав, що відповідачем не спростовано, доказів протилежного не надано. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендних платежів за лютий 2022 року складає 3241,56 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки, заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів за вказаний період у розмірі 3241,56 грн. належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за несплату орендної плати частково, на суму 3241,56 грн.

Крім стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2278,86 грн. пені, 161,99 грн. 3% річних та 1148,37 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку зі сплати грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Оскільки, судом визнано обґрунтованим зменшення орендної плати, то нарахування штрафних санкцій здійснюється на суми боргу з урахуванням цього зменшення.

Згідно п.п. 3.7, 3.8 розділу II Договору від 09.08.2021, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Балансоутримувачем в частині, що йому належить. На суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином,законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Отже, Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17.

Також, подібні за змістом до даних правовідносин є висновки у ряді інших постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07.06.2019 по справі №910/23911/16, у постанові від 13.09.2019 по справі №902/669/18, від 12.06.2018 по справі №910/4164/17, від 22.11.2018 по справі №903/962/17, у яких висловлено позицію про те, що "умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції".

Так, судом встановлено, що Договір оренди від 09.08.2021 не містить умов нарахування пені більше 6 місяців.

Пункт 3.8 Договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 ГК України, який є більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати.

Відповідно до вірного розрахунку, зробленого судом, розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за рахунком-фактурою №76/368 від 28.02.2022 на суму 3241,56 грн. з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України, за період з 16.03.2022 по 16.09.2022 складає 611,01 грн., є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вірного розрахунку, зробленого судом, розмір 3%, нарахованих на заборгованість відповідача за рахунком-фактурою №76/368 від 28.02.2022 на суму 3241,56 грн. за період з 16.03.2022 по 13.01.2023 складає 80,99 грн., а розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за рахунком-фактурою №76/368 від 28.02.2022 на суму 3241,56 грн. за період з 16.03.2022 по 13.01.2023 складає 574,19 грн. є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, суд зазначає, що зволікання відповідача зі сплатою орендних платежів розцінюється судом як порушення виконання господарського зобов`язання, оскільки, відповідач не був позбавлений обов`язку здійснювати оплату орендної плати у визнаному ним розмірі та розраховувати на подальше узгодження сторонами взаєморозрахунків та конкретного розміру орендної плати у спірний період.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач також зазначає, що строк оплати наданих позивачем за лютий 2022 року послуг за Договором оренди від 09.08.2021, не настав з урахуванням того, що настання форс-мажорних обставин є підставою для звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин, а оприлюднений Торгово-промисловою палатою України лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської фередації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) є належним доказом наявності відповідних форс мажорних обставин.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що введення воєнного стану є форс-мажорними обставини саме у випадку, що стосується виконання умов Договору оренди від 09.08.2021 року щодо своєчасної оплати наданих позивачем за лютий 2022 року послуг, відповідач не надав.

За таких обставин та враховуючи, що послуги фактично отримані відповідачем до 24.02.2022, твердження відповідача про неможливість виконання зобов`язань з оплати цих послуг у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні суд вважає необґрунтованими.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем сформовано рахунок-фактуру за лютий 2022 року 25.05.2022, в той час, як штрафні санкції нараховано позивачем з 16.03.2022, суд зазначає, що згідно п.п. 3.3, 3.7 розділу II «Незмінювані умови договору» Договору від 09.08.2021, орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов - балансоутримувачу 30% суми орендної плати; державному бюджету 70% суми орендної плати щомісяця до 15-го числа, що настає за поточним місяцем оренди. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується балансоутримувачем в частині, що йому належить.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19, рахунок на оплату послуг не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень осіб, що підписали рахунок та акт приймання-здачі наданих послуг, суд зазначає, що умовами Договору оренди від 09.08.2021 року не передбачено обов`язку позивача надавати відповідачу копії документів, що підтверджують повноваження представників позивача на підписання рахунків-фактури і Актів приймання-здачі виконаних послуг, а тому, зазначені посилання відповідача не приймаються судом до уваги як необґрунтовані.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 126, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (08301, Київська область, Бориспільський р-н, м. Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 3241 (три тисячі двісті сорок одну) грн. 56 коп. основного боргу, 611 (шістсот одинадцять) грн. 01 коп. пені, 80 (вісімдесят) грн. 99 коп. 3% річних, 574 (п`ятсот сімдесят чотири) грн. 19 коп. інфляційних втрат, 1201 (одну тисячу двісті одну) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць