РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2023Справа № 910/8864/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС"

до відповідача-1: ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1

відповідача-2: МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ

про стягнення 687 865,95 грн. та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: ОСОБА_1.;

від відповідача-2: ОСОБА_1.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОЕКТНО БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до двох відповідачів. Зокрема, з вимогою до відповідача-1 - ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 про стягнення 687 865,95 грн., з яких: 554 573,09 грн. - за виконані підрядні роботи, 62 348,00 грн. - забезпечення виконання договору про закупівлю, 51 289,58 грн. - інфляційне збільшення, 19 655,28 грн. - три проценти річних. Та до відповідача-2 - МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ з вимогою зобов`язати виділити бюджетні призначення та асигнування для забезпечення сплати ВІЙСЬКОВОЮ ЧАСТИНОЮ НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" 554 573,09 грн. за виконані підрядні роботи, 62 348,00 грн. - забезпечення виконання договору про закупівлю, 51 289,58 грн. - інфляційне збільшення, 19 655,28 грн. - три проценти річних (з урахуванням уточнень змісту позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов Договору відповідач-1 ухилився від підписання та оплати Акту приймання виконаних робіт №15 (форми КБ-2в) на суму 554 573,09 грн., а також не здійснив оплату виконаних позивачем робіт на заявлену суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 01.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.10.2021.

14.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника позивача надійшло повідомлення по справі.

27.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника обох відповідачів надійшов Відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 04.10.2021 на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 27.10.2021.

11.10.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Підготовче засідання, призначене на 27.10.2021, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Приходько І.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 призначено підготовче засідання на 22.11.2021.

18.11.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника відповідачів надійшли заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 відкладено підготовче засідання на 20.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи по суті призначено на 31.01.2022.

24.01.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника позивача надійшла заява про повернення на стадію підготовчого провадження.

24.01.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 відкладено розгляд справи по суті на 30.03.2022.

25.03.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника відповідачів надійшли заперечення по справі.

05.04.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника відповідачів надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2022 повідомлено сторін, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в країні введено воєнний стан. 14.03.2022 прийнято Указ Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», судове засідання, призначене на 30.03.2022 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 судове засідання призначено на 14.09.2022.

У судовому засіданні 14.09.2022 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 24.10.2022.

21.10.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника відповідачів надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 відкладено судове засідання на 16.11.2022.

У судовому засіданні 16.11.2022 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 22.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 відкладено судове засідання на 26.01.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 розгляд справи відкладено на 15.03.2023.

У судовому засіданні 15.03.2023 представник обох відповідачів заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в позові повністю.

Представник позивача у судове засідання 15.03.2023 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. При цьому судом враховані уточнення та пояснення позивача, що висловлювалися під час провадження у даній справі.

Частиною першою статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (Генпідрядник, позивач) укладено договір підряду № 169/18 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 1, військове містечко № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 від 10.08.2018 (надалі також - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає, а Генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов Договору виконання робіт із «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування № 1, військове містечко № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 (лот № 1)». (код за ДК 021:2015 - 45210000-2 Будівництво будівель) (далі - ОБ`ЄКТ), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Додатковими угодами від 10.08.2018, № 2 від 28.08.2018, № 3 від 27.03.2019, № 4 від 15.04.2019, № 5 від 25.11.2019, № 6 від 20.12.2019, № 7 від 19.03.2020 вносилися зміни до Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору в редакції додаткової угоди від 10.08.2018, Генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 200 календарних днів з дати укладання Договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх Замовнику, а Замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Генпідрядник зобов`язаний виконати передбачені цим Договором роботи, якість якихповинна відповідати вимогам нормативно-правових актів, якими регламентовано відносини у сфері будівництва, проектній документації та умовам Договору.

За приписами п. 3.1 Договору в редакції додаткової угоди № 7 від 19.03.2020, договірна ціна становить 15 587 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 2 597 грн. 33 коп., з них:

за коштами Державного бюджету на 2018 рік: 10 957 469 грн. 94 коп., у тому числі ЦДВ - 1 826 244 грн. 99 коп.;

за коштами Державного бюджету на 2019 рік: 3 351 933 грн. 92 коп., у тому числі ПДВ - 558 655 грн. 65 коп.;

за коштами Державного бюджету на 2020 рік: 1 277 596 грн. 14 коп., у тому числі ПДВ - 212 932 грн. 69 коп.

Обсяг робіт (відповідного етапу) та розрахунки за виконання робіт можуть змінюватись в межах договірної ціни, в залежності від наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України (кошторисних призначень і фінансування) на цілі, передбачені умовами цього договору, після укладання відповідної додаткової угоди та отримання від Замовника повідомлення про готовність до виконання умов Договору.

Згідно з п. 4.1.1 Договору, розрахунки за виконані роботи по ОБ`ЄКТУ проводяться за фактом їх виконання протягом відповідного бюджетного року, за умови проведення платежів державною казначейською службою України, згідно з чинним законодавством, після представником Замовника наступних документів: Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, рахунку-фактури.

Додатковою угодою № 4 до Договору п. 5.1 сторони погодили внести зміни у Договорі:

1.1. Пункт 5.1 Договору викласти у наступній редакції:

«Термін завершення виконання робіт по ОБ`ЄКТУ - не пізніше ніж через 200 (двісті) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 15.05.2019р., у тому числі за етапами:

1 етап: не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 24.09.2018р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

земляні роботи;

улаштування фундаменту;

улаштування монолітного поясу по фундаментам;

улаштування вводів інженерних мереж;

розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0;

улаштування підлоги по ґрунту до відм. 0.

2 етап: не пізніше ніж через 80 (вісімдесят) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 30.10.2018р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками;

улаштування монолітного поясу по стінам 1-го поверху;

монтаж плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками;

3 етап: не пізніше ніж через 120 (сто двадцять) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 09.12.1018р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

улаштування стін цегляних 2-го поверху з перемичками;

улаштування монолітного поясу по стінам 2-го поверху; монтаж плит перекриття 2-го поверху з монолітними ділянками; монтаж вікон 1-го поверху;

прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 1-му поверсі; прокладка внутрішніх мереж тепло-, водопостачання та каналізації на 1- му поверсі;

улаштування внутрішніх стін (перегородок) 1-го поверху; улаштування бетонної стяжки підлоги 1-го поверху;

монтаж сходів між 1-м та 2-м поверхом.

4 етап: не пізніше ніж через 160 (сто шістдесят) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 15.04.2019р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

улаштування стін цегляних горища;

улаштування покрівлі;

монтаж вікон 2-го поверху та горища;

прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 2-му поверсі;

прокладка внутрішніх мереж тепло-, водопостачання та каналізації на 2-му поверсі;

внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 1-го поверху;

монтаж профілів підвісних стель 1-го поверху;

улаштування внутрішніх стін (перегородок) 2-го поверху;

улаштування бетонної стяжки підлоги 2-го поверху;

улаштування зовнішніх сходів.

5 етап: не пізніше ніж через 190 (сто дев`яносто) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 15.05.2019р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 2-го поверху;

монтаж профілів підвісних стель 2-го поверху;

утеплення та оздоблення фасаду;

улаштування зливової системи;

встановлення внутрішніх дверей;

внутрішні оздоблювальні роботи (монтаж стельового гіпсокартону, штукатурка стін та стель, улаштування підлоги, монтаж армстронгу, поклейка шпалер, фарбування та покриття лаком тощо); встановлення сантехнічних приладів; улаштування світильників та електрофурнітури; благоустрій території;

інші будівельні роботи відповідно до проекту.

6 етап: не пізніше ніж через 200 (двісті) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 25.05.2019р. - повинні бути завершені наступні будівельні роботи:

під`єднання будівлі до зовнішніх інженерних мереж тепло-, електро-, водопостачання та каналізації;

наведення порядку на ОБ`ЄКТІ та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо;

підготовка будівлі до передачі в експлуатацію Замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на ОБ`ЄКТ, будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві);

усунення недоліків, виявлених Замовником при прийнятті ОБ`ЄКТА.

З урахуванням зазначених етапів робіт та граничних строків їх виконання Генпідрядником розробляється Календарний графік виконання робіт, який погоджується Замовником та є невід`ємною частиною цього Договору, у двох форматах:

1) поетапний (Додаток 2 до Договору), в якому зазначаються етапи виконання робіт, вартість кожного з етапів та строки завершення їх виконання;

2) деталізований (Додаток 3 до Договору), в якому зазначаються усі роботи, що необхідно виконати на ОБ`ЄКТІ та термін їх виконання.»

1.2. Пункт 5.1.3. Договору викласти у наступній редакції:

« 5.1.3. Генпідрядник зобов`язаний:

розпочати виконання робіт на ОБ`ЄКТІ за Договором протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати підписання Договору обома Сторонами та отримання від Замовника проектної документації на ОБ`ЄКТ;

забезпечити введення ОБ`ЄКТА в експлуатацію;

завершити виконання робіт та передати ОБ`ЄКТ Замовнику відповідно до умов Договору не пізніше ніж через 200 (двісті) календарних днів з дати укладання Договору, а саме до 25.05.2019р., з виконавчою документацією по ОБ`ЄКТУ, у тому числі надати "Акт приймання виконаних будівельних робіт" за формою № КБ-2в та "Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" за формою № КБ-3.».

1.3. Поетапний календарний графік виконання робіт (Додаток № 2 до Договору) та деталізований календарний графік виконання робіт (Додаток № З по Договору) викласти у редакції, що додається.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами. (п. 10.1 Договору)

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що невід`ємними частинами Договору є:

1. Договірна ціна (Додаток 1).

2. Поетапний календарний графік виконання робіт (Додаток 2).

3. Деталізований календарний графік виконання робіт (Додаток 3).

4. Перелік вимог до оздоблювальних робіт казарми поліпшеного планування (Додаток 4).

5. Акт про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків (форма) (Додаток 5).

На виконання умов Договору сторонами погоджено зазначені Додатки, редакції яких неодноразово змінювалися додатковими угодами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Замовник здійснював оплату виконаних Генпідрядником робіт. Натомість позивач наголошує на тому, що через відсутність кошторисних призначень відповідача-1, не всі виконані Генпідрядником роботи були оплачені Замовником. Зокрема, позивач стверджує, що ним було також виконані роботи на суму 554 573,09 грн., про що було складено Акт виконаних робіт форми КБ-2В № 15, який однак не був підписаний Замовником у 2019 році у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень. У 2020 році (вже за наявності кошторисних призначень) вказаний Акт виконаних робіт так само не був підписаний та оплачений Замовником ним було належним чином виконані роботи, зокрема, на суму 554 573,09 грн.

Таким чином, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача-1 заборгованості, що виникла через невиконання умов Договору в частині своєчасної оплати робіт, на яку також нарахував інфляційні втрати та 3% річних.

Окремо позивач просить стягнути з відповідача-1 суму забезпечення виконання договору про закупівлю у розмірі 62 348,00 грн., яка була сплачена Генпідрядником на виконання вимог тендерної документації закупівлі UA-2018-05-04-000298-а та умов Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 844 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з п. 4.1.1 Договору, розрахунки за виконані роботи по ОБ`ЄКТУ проводяться за фактом їх виконання протягом відповідного бюджетного року, за умови проведення платежів державною казначейською службою України, згідно з чинним законодавством, після представником Замовника наступних документів: Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, рахунку-фактури.

Як встановлено у п. 5.2.1, 5.2.4 Договору, приймання-передача виконаних робіт по ОБ`ЄКТУ здійснюється відповідно до чинних нормативно-правових актів, якими регламентовано прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Передача виконаних робіт по ОБ`ЄКТУ Генпідрядником та їх приймання Замовником оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-2В, № КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації), актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що у період правовідносин сторонами підписувалися чотирнадцять актів форми КБ-2в за номерами 1-14. Позивачем при цьому підтверджено здійснення повної оплати робіт Замовником по усім переліченим актам.

Натомість позивачем також було складено акт форми КБ-2в № 15, в якому зафіксовано виконання підрядних робіт на суму 554 573,09 грн. Позивач наголошує, що незважаючи на письмові звернення та неодноразове направлення відповідачу-1 примірника акту № 15 для його підписання, останній не підписав та не оплатив вказаний акт.

На підтвердження виконання перелічених у акті № 15 робіт позивач надав копію видаткової накладної № 891 від 30.04.2019, за якою ТОВ «Будівельна Індустрія Будпроект» поставила позивачеві будівельні матеріали та обладнання, яке, за доводами позивача, було необхідне Генпідряднику для виконання робіт, перелік яких узгоджується із підсумковою відомістю ресурсів до акту форми КБ-2в № 15.

Окремо позивач наголошує на тому, що загалом коригування сторонами розцінок за всіма актами форми КБ-2в призвело до зменшення договірної ціни на суму 723 022,84 грн., тоді як фактичний обсяг робіт залишився незмінним.

В цій частині судом враховано, що відповідно до пунктів 6.1.1., 6.1.2. Договору замовник зобов`язаний приймати виконані роботи відповідно до типових форм № КБ-3 «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» та № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт», а також своєчасно та в повному обсязі оплатити виконані роботи.

Суд зауважує, що всупереч доводам позивача щодо виконання робіт, перелік яких міститься у акті № 15 безпосередньо у 2019 році, матеріалами справи підтверджується направлення вказаного акту на адресу Замовника для підписання лише у серпні 2020 року листом № 180820/5 від 18.08.2020, до якого також були додані рахунок на оплату № 18 на суму 554 573,09 грн. та інші документи.

У свою чергу, розглянувши вказаний лист, відповідач-1 надав позивачеві відмову, підставою якої визначені обставини того, що ті роботи, перелік яких увійшов до акту № 15, були не передбачені Договором підряду, зокрема в частині опорядження стін.

Частина третя статті 877 ЦК України визначає, що Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника.

Відповідно до частини 4 статті 877 ЦК України, якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

В цій частині суд враховує, що відповідно до п. 3.4. Договору сторони узгодили, що у випадку якщо під час виконання робіт виникла потреба у виконанні додаткових робіт, не врахованих проектною (кошторисною) документацією, забезпечення якою покладено на Замовника, Підрядник зобов`язаний повідомити та подати Замовнику пропозиції з відповідними розрахунками (Підрядником складається відповідний акт з визначенням обсягів робіт, які підлягають погодженню з Замовником та проектною організацією). Замовник розглядає зазначені пропозиції, приймає рішення по суті та повідомляє про нього Підрядника.

Якщо Підрядник виконав додаткові роботи не повідомивши Замовника про необхідність виконання додаткових робіт, він не може вимагати від Замовника оплати виконаних додаткових робіт і відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до пункту 3.5. Договору вартість додаткових робіт обґрунтовується відповідними розрахунками і оформлюються Договором на додаткові роботи, для чого Сторони оформлюють: акт обстеження обсягів робіт, локальний кошторис, договірна ціна.

Водночас згідно з п. 4.1.7. Замовник має право відмовитися від приймання робіт та їх оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проектної документації на об`єкт, чинному законодавству, а також умовам Договору.

Зважаючи на вищенаведені умови Договору, суд приймає доводи представника відповідачів про те, що через недотримання Генпідрядником порядку погодження додаткових, не передбачених кошторисною документацією робіт, Замовник належним чином реалізував визначене п.4.1.7. Договору право щодо відмови від прийняття робіт, які не були передбачені умовами Договору.

Також суд зазначає про хибність доводів позивача в частині того, що заявлену до стягнення заборгованість відповідач-1 не оплатив саме через відсутність кошторисних призначень на це, передбачених у 2019 році. Всупереч цим доводам, з поданих представником відповідачів заперечень однозначно вбачається, що непідписання акту та несплата заявлених до стягнення коштів відбулася виключно через відсутність підтвердження факту виконання позивачем додаткового переліку робіт, а також через повне заперечення Замовником факту належного погодження додаткових робіт в порядку, передбаченому умовами Договору та законодавством України.

Як зауважував Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Суд зазначає, що заявлені вимоги про стягнення оплати за роботи, що не були заздалегідь та належним чином погоджені сторонами, обсяг та виконання яких не підтверджено достовірним й допустимими доказами, не відповідає критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 554 573,09 грн. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, так само як і вимоги до відповідача-2 про зобов`язання вчинити дії, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги.

Щодо позовної вимоги про стягнення забезпечення виконання договору про закупівлю у розмірі 62 348,00 грн., суд зазначає, що згідно з п. 11.8. Договору забезпечення виконання Договору про закупівлю не повертається у разі, якщо учасник-переможець не виконав свої зобов`язання за Договором.

У свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що забезпечення виконання договору про закупівлю у розмірі 62 348,00 грн. було перераховано до Державного бюджету України внаслідок неналежного виконання Генпідрядником робіт за договором, зокрема, прострочення виконання робіт за 4, 5 та 6 етапами. При цьому несвоєчасність та неналежність виконання робіт не спростована позивачем шляхом подання належних, достовірних та допустимих доказів в цій частині. Такі обставини вказують на необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення забезпечення виконання договору про закупівлю у розмірі 62 348,00 грн. та відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

За приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачами у справі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 та МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2023.

Суддя І.В. Приходько