ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3543/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Клочков С.О., ордер серії №1158599 від 02.06.2022 р., адвокат;

від відповідача: Якимець Я.К., довіреність №90-4016 від 25.08.2022 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 року у справі №904/3543/22

за позовом Приватного підприємства "Колбі"

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

про стягнення суми боргу в розмірі 388 176 грн., пені в розмірі 69 127 грн. 23 коп., інфляційної складової в розмірі 62 654 грн. 58 коп., 3% річних в розмірі 6 923 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство " Колбі " звернувся до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 388 176грн., пені в розмірі 69 127грн.23коп., інфляційної складової в розмірі 62 654грн.58коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 року у справі №904/3543/22 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Приватного підприємства "Колбі" суму боргу в розмірі 388 176 грн., пеню в розмірі 41 476 грн. 34 коп., 3% річних в розмірі 6 923 грн. 36 коп., інфляційну складову в розмірі 62 654 грн. 58 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 903 грн. 22 коп.

Суд відмовив в задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат та витрат на правову допомогу, відповідач Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду в оскаржуваній частині і в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує на те, що причиною прострочення виконання господарського обов`язку з боку Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" за цим договором є саме військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої відповідач втратив більшість напрацьованих роками на внутрішньому ринку України логістичних ланцюжків, по яким здійснювалася поставка сировини та іншої продукції виробничо-технічного призначення - складових виробничого циклу з виробництва різних марок феросплавної продукції, а також збут готової продукції відповідача.

Апелянт звертає увагу суду, що підставою звільнення його від відповідальності, про яку він просив, є саме норми ч.1 ст.617 ЦК України та ч.2 ст.218 ГК України, а не норма ч.4 ст.219 ГК України.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 року у справі № 904/3543/22 в частині стягнення 62 654,58 грн. - інфляційних втрат, 41 476,34 грн. - пені, 6 923,36 - 3% річних, 8 000,00 грн. послуги адвоката і відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2023 року було залишено апеляційну скаргу без руху.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 року у справі №904/3543/22. Розгляд справи №904/3543/22 призначено в судовому засіданні на 27.03.2023 року об 09:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, а представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

27.03.2023 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише відповідачем і лише в частині стягнення 62 654,58 грн. - інфляційних втрат, 41 476,34 грн. - пені, 6 923,36 - 3% річних, 8 000,00 грн. за послуги адвоката, колегія суддів саме в цій частині здійснює перегляд рішення суду першої інстанції.

Рішення суду в частині наявності підстав та розміру основного боргу відповідачем не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, між Приватним підприємством "КОЛБІ" (постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (покупець) був укладений договір поставки №2105236 від 12.10.2021 (договір від 12.10.2021).

У специфікації №1/2105238 від 12.10.2021 до договору, сторони погодили найменування товару, його характеристики та кількість, термін поставки та суму.

Відповідно до пункту 2 специфікації покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 60 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з пунктом 3.5 цього договору.

Згідно з видатковою накладною №К-00000187 від 24.12.2021 на суму 388 176грн., товарно-транспортною накладною №241221 від 24.12.2021 та актом прийому-передачі товару від 28.12.2021 позивач поставив відповідачу товар, визначений у специфікації.

З огляду на положення пункту 2 специфікації та підпункту 3.8.2 пункту 3.8 договору від 12.10.2021 відповідач мав сплатити вартість товару в строк до 22.02.2022 включно.

На адресу відповідача направлялась претензія №10/06 від 20.06.2022 з вимогою сплатити суму боргу. В листі-відповіді №2022.06.24/38-4043 відповідач запропонував погасити суму боргу протягом двох місяців рівними частинами, починаючи з липня 2022року. В листі №20/06/22 від 27.06.2022 позивач погодився із пропозицією відповідача та навів графік погашення заборгованості - 50% до 20.07.2022 та 50% до 20.08.2022. Докази оплати відповідачем суми боргу у визначені строки в матеріалах справи відсутні.

На адресу відповідача була направлена друга претензія №33-09-22 від 30.09.2022 з вимогою сплатити вартість поставленого товару та пеню, яка залишилась без відповіді.

Станом на 27.12.2022 відсутні докази оплати суми боргу в розмірі 388 176грн.

Звертаючись до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 388 176грн., пені в розмірі 69127грн.23коп., інфляційної складової в розмірі 62654грн.58коп., 3% річних в розмірі 6923грн.36коп., позивач Приватне підприємство "Колбі" посилався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару на підставі договору поставки №2105236 від 12.10.2021.

Задовольняючи частково позовні вимоги Приватного підприємства "Колбі", господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого товару, що є підставою для стягнення суми заборгованості за товар та нарахованих на цю суму пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення 62 654,58 грн. - інфляційних втрат, 41 476,34 грн. - пені, 6 923,36 - 3% річних, 8 000,00 грн. за послуги адвоката з огляду на наступне.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 10.3.1 Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати за поставлений Товар, зазначений у Договорі та Специфікації до нього, більше ніж 10 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми несплаченого Товару, починаючи з 11-го календарного дня такого прострочення, крім випадків, коли Постачальник:

- порушив строки надання документів, зазначених у п.3.5 цього договору, та несе відповідальність, передбачену п. 10.4 договору;

- у випадках, передбачених п. 9.2 даного договору.

Строк нарахування пені згідно з чинним законодавством України.

Оскільки відповідач порушив зобов`язання з оплати поставленого товару, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача пеню за період прострочення з 05.03.2022 року по 04.09.2022 року у сумі 69127 грн. 23коп.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошових зобов`язань, з урахуванням граничного терміну оплати поставленого товару, суд першої інстанції дійшов також обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 3% річних з 05.03.2022 року по 07.10.2022 року у сумі 6923,36 грн. та 62654,58 грн. інфляційних втрат.

В силу положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Одночасно з цим, відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Звертаючись до суду з клопотанням про зменшення розміру пені, відсотків річних та інфляційних втрат, Відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин, які виникли в зв`язку з розпочатою 24.02.2022 року військовою агресією російської федерації проти України, та введенням на території України воєнного стану.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 8.3 Договору, настання форс-мажорних обставин та їх тривалість підтверджується сертифікатом ТПП України.

В постанові Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 суд зазначив наступні правові висновки: Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс- мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс- мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс- мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом....

Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Судова практика була та є одностайною - форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не тільки факт настання форс-мажорних обставин, а також і їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тобто мають бути встановлені причинно-наслідкові зв`язки між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання у зв`язку з введенням в країні воєнного стану.

Разом з цим, суд першої інстанції врахував всі означені обставини, той факт, що Відповідач мав здійснити оплату поставленого Позивачем товару в строк до 27.12.2022 року, тобто, на час виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання, обставини, які за доводами Відповідача унеможливили своєчасне виконання зобов`язання, не існували, і обґрунтовано зменшив розмір пені до 40%, стягнувши на користь позивача лише 41 476,34 грн. пені замість 69 127, 23 грн., що на думку суддів, є співмірним та справедливим.

Щодо звільнення від сплати 3% річних та інфляційних, то колегія суддів зазначає, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки порушення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою, а тому вони не можуть бути зменшені за рішенням суду.

Крім того, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Апелянт також просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, проте, жодним чином не спростував висновки суду щодо підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення цих витрат в суді першої інстанції.

Доводів Відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 129, 275, 276, 282, 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 року у справі №904/3543/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.04.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов