ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023м. ДніпроСправа № 904/52/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігороваї Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область в інтересах держави в особі:

позивача-1: Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпро

позивача-2: Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, с. Слов`янка, Синельниківський район, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД", м. Дніпро

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішень державного реєстратора та витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду площею 2 га із чужого незаконного володіння.

Представники:

від прокуратури: Колесніченко В.І., прокурор відділу;

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - позивач-1) та Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі - позивач-2) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон" (далі - відповідач-3), в якій просить:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:003:0953 загальною площею 2,000 га.

2. Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Біндюгіної Мар`яни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 №56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" ().

3. Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" ().

4. Витребувати земельну ділянку природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером :01:003:0953, що розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" () та ТОВ "Земельний регіон" () на користь Слов`янської сільської ради.

Судові витрати зі сплати судового збору прокурор просить стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.02.2023 о 11:00 год.

06.02.2023 на офіційну поштову електронну адресу Господарського суду Дніпропетровської області від позивача-1 - Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

У призначене підготовче судове засідання 07.02.2023 представники позивачів та відповідачів не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 підготовче судове засідання відкладено на 23.02.2023 о 10:30 год.

21.02.2023 через систему "Електронний суд" від позивача - 2 надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника.

У призначене підготовче судове засідання 23.02.2023 представники позивачів та відповідачів не з`явились.

У підготовчому судовому засіданні 23.02.2023 прокурором відділу зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 21.03.2023 о 12:30 год.

02.03.2023 від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

16.03.2023 від прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив.

20.03.2023 через систему "Електронний суд" від позивача-2 до суду надійшла заява про проведення засідання у відсутності Слов`янської сільської ради та позовні вимоги прокуратури підтримує повністю.

У призначене судове засідання з розгляду справи по суті 21.03.2023 представники позивачів та відповідачів не з`явились.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі 2 та 3 мали право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Приймаючи до уваги, що відповідачі 2 та 3 у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідачів 2 та 3 до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2023, прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 21.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відсутні повноваження щодо передачі земель природно-заповідного фонду місцевого значення державної форми власності у приватну власність ОСОБА_1 , та необхідності з цих підстав скасування наказу ГУ ДГК від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ про затвердження документації з землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 , скасування рішень державних реєстраторів щодо державної реєстрації набутих за договором купівлі-продажу та договором оренди речових прав на спірну земельну ділянку з метою відновлення порушеного права власника земельної ділянки та її повернення власнику (позивачу).

Позиція відповідача-1

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

Дніпропетровська обласна рада рішенням від 19.03.2002 №525-22/ХХШ затвердила перелік цінних природних територій, що резервуються для подальшої організації об`єктів природно-заповідного фонду області, до якого увійшов об`єкт природно-заповідного фонду Сухий бичок, розташований у Межівськму районі Дніпропетровської області.

Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення від 21.10.2011 №179-9/УІ на території Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення Сухий бичок, який розташований на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади.

Проект створення ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок розроблено Дніпропетровським національним університетом на замовлення управління промисловості Дніпропетровської" обласної державної адміністрації.

Відповідно до рішення обласної ради Про програму формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006-2015 рокуй від 22.03.2006 р. №768-37/IV, Законів України Про екологічну мережу України від 24.06.2004 №1864- IV, Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000-2015 роки від 21.09.2000 р. №1989-ІІІ ландшафтний заказник місцевого значення Сухий Бичок входить до екомережі, яку створено на території Дніпропетровської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ затвердженого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_2 для ведення особистого селянською господарства

05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огородник Л.В. за №370. Згідно зазначеного договору, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД набуло право власності на земельну ділянку площею 2 га кадастрови номер :01:003:0953 на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що 25.02.2021 внесено запис про право власності за №40738303 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно договору оренди земельної ділянки №СМ01/04/2021-2 від 01.04.2021, укладеного між ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД та ТОВ Земельний регіон, земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0953 передана в оренду, про що 24.11.2021 за №45292088 внесено запис в Державний реєстр речових прав.

Таким чином, враховуючи зміст та характер спірних правовідносин, які є предметом судового розгляду у справі №904/52/23, дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо затвердження проекту землеустрою та надання спірної земельної ділянки площею 2 га. кадастровий номер :01:003:0953 у власність ОСОБА_1 . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ вчинялись на підставі ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України у відповідно до вимог чийого законодавства та фактичних обставин справи.

Доводи прокуратури про відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повноважень розпорядитись спірною земельною ділянкою (передати її в оренду), з підстав її розташування в межах ландшафтного заказника та через наявність обмежень у використанні вказаної категорії земель, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель підлягають державній реєстрації, яку відповідно до фактичних обставин справи здійснено не було.

Відомості про затвердження проектів землеустрою, якими встановлено межі земельних ділянок в складі ландшафтного заказнику Сухий Бичок до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не надавались та в Державному земельному кадастрі відсутні.

Відповідно до фактичних обставин справи, порушення прав позивача відбулось внаслідок невиконання покладених на нього нормами чинного законодавства обов`язків щодо встановлення та внесення до Державного земельного кадастру меж ландшафтного заказнику Сухий Бичок, проведення державної реєстрації земельних ділянок вказаного об`єкту природно-заповідного фонду та проведення державної реєстрації обмежень у використанні вказаних земель, а не через протиправні дії чи рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Відповідач-1 просить залучити до участі ОСОБА_1 , в якості третьої особи на стороні відповідача-2.

Клопотання мотивоване тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ затвердженого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огородник Л.В. за №370. Згідно зазначеного договору, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД набуло право власності на земельну ділянку площею 2 га кадастровим номер :01:003:0953 на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що 25.02.2021 внесено запис про право власності за №40738303 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимогипро витребування спірної земельної ділянки у ТОВ ЗЕМДЕТРЕЙД на користь позивача та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який став підставою для набуття її у власність ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД, зачіпають майнові права ОСОБА_1 , який був учасником зазначеного договору та який фактично отримав спірну земельну ділянку у власність, звертався за дозволом на розроблення проекту землеустрою, замовляв виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність та подавав відповідні документи до Головного управління Держгеокадасру у Дніпропетровській області, тобто був учасником спірних правовідносин, які оспорюються прокуратурою у цьому позові, що порушують його законні права на отримання в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Позиція відповідача 2 та 3

Відповідачі 2 та 3 правом подати відзив на позов не скористалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Дніпропетровська обласна рада рішенням від 19.03.2002 №525~22/ХХШ затвердила перелік цінних природних територій, що резервуються для подальшої організації об`єктів природно-заповідного фонду області, до якого увійшов об`єкт природно-заповідного фонду Сухий Бичок, розташований у Межівському районі Дніпропетровської області (додаток 2 ).

Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення від 21.10.2011 №179-9/УІ на території Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення Сухий Бичок, який розташований на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади.

За інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 15.02.2022 № 2-960/0/261-22, отриманої на запит Першотравенської окружної прокуратури від 27.01.2022 № 04/64/1-49вих-22 скасування статусу об`єкта природно-заповідного фонду - ландшафтного заказника Сухий Бичок та зміна його меж не відбувалась.

Земельні ділянки, що розташовані в межах ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок є землями природно-заповідного призначення, а отже мають особливий статус.

Відповідно до рішення обласної ради Про програму формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006-2015 роки від 22.03.2006 р. № 768-37ЛУ, Законів України Про екологічну мережу України від 24.06.2004 р. № 1864-ІУ, Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000-2015 роки" від 21.09.2000 р. № 1989-Ш ландшафтний заказник місцевого значення Сухий Бичок входить до екомережі, яку створено на території Дніпропетровській області.

Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок.

Зазначене підтверджується як картографічними матеріалами проекту створення заказника так і довідкою інженера-землевпорядника/інженера-геодезиста ФОП Кошеленка Є.О. від 02.09.2022, якого постановою від 02.09.2022 було залучено в якості спеціаліста у кримінальному провадженні № 0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Незважаючи на особливий статус земель зазначеного заказника та всупереч вимогам законодавства наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, 05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огородник Л.В. за № 370. Згідно з вказаним договором, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД набуло право власності на земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер :01:003:0953 на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що 25.02.2021 внесено запис про право власності за № 40738303 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2022, власником земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер :01:003:0953, є ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД.

Згодом, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД передало спірну земельну ділянку в оренду ТОВ ЗЕМЕЛЬНИЙ РЕГІОН, про що свідчить договір оренди № СМ01/04/2021-2 від 01.04.2021.

У Державному реєстрі речових прав право оренди зареєстровано 24.11.2021, запис про право власності за № 45292088.

Вказані обставини і стали підставою для звернення прокурора до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішень державного реєстратора та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з ч.1 ст. 13 Конституції України, ст.4 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси Ті континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Виключно законами України визначаються засади використання природних ресурсів, виключної (морської) економічної зони, континентального шельфу, освоєння космічного простору, організації та експлуатації енергосистем, транспорту і зв`язку (п.5 ст. 92 Конституції України).

Законом України Про природно-заповідний фонд України (далі - Закон) визначаються правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.

До природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказника, пам`ятки природи, заповідна урочища) та штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-памятки садово-паркового мистецтва (ст.3 Закону).

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних комплексів та об`єктів.. чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватися лише у природоохоронних, науково-дослідних, освітньо-виховних, оздоровчих та інших рекреаційних цілях, а також: для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів (ст. 9 Закону).

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина 4 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України).

Проект створення ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок розроблено Дніпропетровським національним університетом на замовлення управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Зазначений проект містить картографічні матеріали і визначає, зокрема, місце розташування заказника, його ландшафтну характеристику, а також режим його використання.

Відповідно до ст. 54 Закону України Про природно-заповідний фонд зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

За інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 15.02.2022 № 2-960/0/261-22, отриманої на запит Першотравенської окружної прокуратури від 27.01.2022 № 04/64/1-49вих-22 скасування статусу об`єкта природно-заповідного фонду - ландшафтного заказника Сухий Бичок та зміна його меж не відбувалась.

На виконання ст. 5 Закону України Про природно-заповідний фонд України з метою визначення завдань, наукового профілю, характеру функціонування і режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду році розроблено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Сухий Бичок".

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Положення заказник створено з метою збереження і відтворення цінного природного ландшафту, збереження і відновлення чисельності популяції багатьох рідкісних видів рослин і тварин.

Основними завданнями заказника відповідно до п. 2.2 Положення є збереження в природному стані цінної екосистеми і геологічних утворювань, збереження характерного даному ландшафту генетичного фонду тварин і рослин, особливо цінних і зникаючих, підтримка загального екологічного балансу в регіоні, поширення еколого-освітніх знань.

Режим території ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок визначений у п. 3.1 вищевказаного Положення. Так, на території заказника забороняється будь-яка діяльність, зокрема що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану та суперечить меті та завданням Заказника, передбачені цим Положенням , в тому числі: порушення ґрунтового покриву, знищення та пошкодження дерев, чагарників, трав`яної рослинності; інші види робіт, що можуть призвести до порушення природних зав`язків та ходу природних процесів, втрати наукової, естетичної цінності природного комплексу, що охороняється.

Таким чином, земельні ділянки, що розташовані в межах ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок є землями природно-заповідного призначення, а отже мають особливий статус.

Відповідно до рішення обласної ради Про програму формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006-2015 роки від 22.03.2006 р. № 768-37ЛУ, Законів України Про екологічну мережу України від 24.06.2004 р. № 1864-ІУ, Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000-2015 роки" від 21.09.2000 р. № 1989-Ш ландшафтний заказник місцевого значення Сухий Бичок входить до екомережі, яку створено на території Дніпропетровській області.

Статтею 5 Закону України Про екологічну мережу України передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі.

За статтею 3 указаного Закону, екомережа - це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

Статтею 4 цього Закону передбачено, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто відповідно до ст. 178 ЦК України належать до обмежено оборотоздатних об`єктів.

Статтею 178 ЦК України, яка регулює питання оборотоздатності об`єктів цивільних прав, передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті.

Відповідно до частини другої цієї статті види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Визначення на законодавчому рівні об`єктів, що обмежені в обороті і не можуть перебувати у приватній власності, є умовою дотримання конституційного режиму права власності на зазначені об`єкти.

Правовий титул (правова підстава) виникнення речових прав володіння, користування, розпорядження такими об`єктами визначається законодавчими актами, зокрема Конституцією України, ЗК України, іншими законами. Саме законодавчими актами забороняється перебування певних об`єктів власності Українського народу, державної та комунальної власності у приватній власності. У свою чергу неможливість існування у таких об`єктів приватного власника унеможливлює виникнення у них нового володільця.

Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст. 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Статтею 3 Закону України Про природно-заповідний фонд України закріплено аналогічний перелік об`єктів природно-заповідного фонду України.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Згідно зі ст. 25 Закону України Про природно-заповідний фонд України, заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.

Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Відповідно до ст. 43, 44 ЗК України, ст. З Закону України Про природно-заповідний фонд України, ландшафтні заказники місцевого значення є об`єктами і територіями природно-заповідного фонду України.

Чинне земельне законодавство не передбачає можливості і не встановлює порядку приватизації громадянами земельних ділянок, які відносяться до земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 45 ЗК України, землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно із положеннями п. в ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та Історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Аналогічні положення щодо заборони передачі у приватну власність земель державної власності під об`єктами природно-заповідного фонду закріплено у п. г ч. 4 ст. 84 ЗК України.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 45, 83, 84 ЗК України, громадяни у встановленому порядку можуть створити на належних їм на праві власності земельних ділянках об`єкт природно-заповідного фонду, відповідно до Закону України Про природно-заповідний фонд України, і лише в такому випадку земельні ділянки, на яких вони розміщені, перебуватимуть у приватній власності зі змінною цільового призначення як землі природно-заповідного фонду.

Водночас, якщо об`єкт природно-заповідного фонду створено на землях, що перебувають у державній або комунальній власності, тоді передача земельних ділянок, на яких він розташований, у приватну власність прямо заборонена законом (ст. 83, 84 ЗК України).

Матеріалами справи встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок.

Зазначене підтверджується як картографічними матеріалами проекту створення заказника так і довідкою інженера-землевпорядника/інженера-геодезиста ФОП Кошеленка Є.О. від 02.09.2022, якого постановою від 02.09.2022 було залучено в якості спеціаліста у кримінальному провадженні № 0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України.

Таким чином, розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Це твердження узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 487/10127/14-ц, від 11.06.2020 у справі № 359/281/18-ц, від 02.12.2020 у справі № 734/519/15-ц та від 09.12.2020 у справі № 676/190/18), відповідно до якої земельні ділянки, що перебувають в обмеженому обороті, не можуть передаватись у приватну власність.

Щодо протиправності наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність суд зазначає наступне.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені у статті 122 Земельного кодексу України.

Частина 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції на час передачі земельної ділянки у власність) визначала, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст. 149 цього Кодексу, частина 9 якої в свою чергу передбачає, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки природоохоронного призначення.

Отже, на час передачі спірної земельної ділянки із державної до приватної власності повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, які перебувають у державній власності, здійснювались виключно Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало повноважень щодо розпорядження землями природоохоронного значення, а тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ щодо передачі громадянину Дерябіну Б.В. у приватну власність спірної земельної ділянки прийнятий з перевищенням наданих законом повноважень і є незаконним.

Крім того, згідно з ч. з ст. 186-1 ЗК України (в редакції, що була чинною у період з 27.07.2013 по 27.05.2021), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта ПЗФ, підлягав погодженню з органом виконавчої влади АР Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до листів Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11.07.2022 №2-2227/0/261-22 проект землеустрою щодо земельної ділянки, розташованої у межах ландшафтного заказника Сухий Бичок, на розгляд та погодження до Департаменту не надходив.

Вказані обставини свідчать про беззаперечну незаконну передачу з державної у приватну власність земельної ділянки, розташованої у межах ландшафтного заказника Сухий Бичок.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо розпорядження спірною земельної ділянкою (від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ) винесений за відсутності повноважень на розпорядження нею, а тому підлягає визнанню недійсним як такий, що прийнятий з порушенням ст. ст. 83, 84, 122, 123, 186-1 ЗК України.

У подальшому, у зв`язку з внесенням Законом України № 1423-IX від 28.04.2021 змін до Земельного кодексу України, відповідно до п. 24 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Отже, земельні ділянки природно-заповідного та Іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду місцевого значення з 27.05.2021 вважаються комунальною власністю територіальних громад.

Спірна земельна ділянка знаходилась на території Зорянської сільської ради, яка на цей час відповідно до рішення Слов`янської сільської ради Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області №312-38/УІІ від 22.08.2019 Про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад та делегування до спільної робочої групи, об`єднана з територіальною громадою Слов`янської сільської ради, яка є правонаступником, а отже розпорядником всього комунального майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися.

Таким чином, на теперішній час саме Слов`янська об`єднана територіальна громада в особі Слов`янської сільської ради, є розпорядником спірної земельної ділянки, та виступає позивачем у даній справі.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальних характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав.

Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 2 ст. 16 ЦК України). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту.

Відповідно до ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. 152, 155 ЗК України одним зі способів захисту цивільних прав є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади.

Враховуючи те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 прийнято з перевищенням її повноважень, до того ж ще й без погодження з Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, таке рішення суперечить ст. ст. 20, 83, 84, 116, 122, 123, 186-1 ЗК України та порушує інтереси держави, що згідно зі ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. ст. 21, 152, 155 ЗК України є підставою для визнання його недійсними,

Вищевикладене кореспондується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц.

Також у зазначеній постанові зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від ЗО січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 та багатьох інших.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а обов`язковою умовою є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів).

Нескасований (невизнаний недійсним) акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акта, а тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень за умови його невідповідності закону спрямоване на захист інтересу в юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення), тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення згаданого інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на наведені вище порушення вимог законодавства, укладені на підставі незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД, а також договір оренди між ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД та ТОВ Земельний регіон № СМ01/04/2021-2 від 01.04.2021 є недійсними відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Суд також зауважує, що факт володіння земельною ділянкою підтверджується, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі ТОВ, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Отже, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД, за яким зареєстроване право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га, кадастровий номер :01:003:0953, є його володільцем, а ТОВ Земельний регіон - користувачем - відповідно до зареєстрованого права оренди. У зв`язку із незаконним, без відповідної правової підстави заволодінням даною земельною ділянкою, право власності (включаючи право володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме власникові - Слов`янській сільській раді, яка має право витребувати це майно з незаконного володіння зазначених товариств.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Проте, вона не набуває права володіння відповідним майном, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД та ТОВ Земельний регіон, за якими зареєстроване право власності та право оренди, є володільцем та користувачем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння, як складову права власності) насправді належить Слов`янській сільській раді та потребує захисту саме шляхом пред`явлення позовної вимоги про витребування.

Таким чином, заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо реєстраційного посвідчення права власності та оренди на землю, спірна земельна ділянка може бути повернута до державної власності лише у разі скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку та її витребування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, - є неефективними.

Порушення права (інтересу) пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні, запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Отже, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу - захисту прав позивача: власник має право, витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Зважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку за ТОВ Землетрейд, а право оренди - за ТОВ Земельний регіон відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та витребування земельної ділянки на користь її власника.

Вимога прокурора про витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду з незаконного володіння в порядку ст. 387 ЦК України в даному випадку є ефективним способом захисту права власності

Дане твердження цілком узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16ц.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в даній справі.

Порушення інтересів держави у даному випадку полягає у недодержанні встановленого чинним законодавством особливого режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду на землях природно-заповідного призначення, що може призвести до порушення цілісності екомережі держави в цілому та загибелі рідкісних видів рослин, комах, тощо, з метою охорони та збереження яких дану територію віднесено до ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок,

За таких обставин суспільним, публічним інтересом звернення прокуратури до суду з вимогою про повернення земельної ділянки у користування належному власнику є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - розпорядження ними органом, який не має на це повноважень, зміни цільового призначення земель природно-заповідного фонду із особливим режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду та передачі їх у власність та оренду для використання за нецільовим призначенням, а також захист суспільних інтересів загалом, збереження цілісності екомережі в цілому та екологічно збалансованого використання природних ресурсів в межах конкретного ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок.

Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду в межах земельної ділянки природно-заповідного призначення з кадастровим номером :01:003:0953, площею 2,00 га, який існував до розпорядження нею неуповноваженим органом, зміни її цільового призначення та надання в оренду за нецільовим призначенням.

За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, незважаючи на особливий статус земель зазначеного заказника та всупереч вимогам законодавства наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 1311 Конституції України на прокуратуру покладено представництво Інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою в забезпеченні як на локальному, так і на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства, зокрема спірної земельної ділянки природно-заповідного фонду, порушення ґрунтового покриву (розорювання, дискування) якої заборонено законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Як передбачено статтею 2 Закону України Про охорону земель, об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Статями 19, 20 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких виокремлено землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Спірна земельна ділянка розташована у межах земель природно-заповідного фонду, а саме - ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок.

Повернення Слов`янській сільській раді земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель природно-заповідного фонду.

Передача вказаної земельної ділянки у власність громадянину для ведення особистого селянського господарства із визначенням її категорії за основним цільовим призначенням як земель сільськогосподарського призначення суперечить статусу і завданням ландшафтного заказника Сухий Бичок в природному стані як території, що має на меті збереження і відтворення рідкісних видів рослин та тварин, цінного природного ландшафту.

Таким чином, подання даного позову в інтересах держави, з одного боку, спрямоване на відновлення порушеного права територіальної громади на землі природно-заповідного фонду, суспільної рівноваги та забезпечення конституційного права кожного громадянина користуватися землями природно-заповідного фонду у встановлений законом спосіб.

З іншого боку, позов прокурора про повернення державі спірної земельної ділянки природо-заповідного фонду (особливо цінні землі) спрямований на збереження екосистеми України, захисту довкілля і реалізації екологічних прав громадян, а також контролю за використанням і розпорядженням майном відповідно до загальних інтересів, які полягають у тому, щоб таке використання та розпорядження відбувалося згідно з вимогами законодавства.

Держава з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян зобов`язана забезпечити належну охорону земель природно-заповідного фонду, у тому числі і спірної земельної ділянки, яка входить у межі ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок. Виконання таких зобов`язань якнайкраще відповідає громадським інтересам, оскільки це сприятиме не лише збереженню унікального об`єкта екосистеми і стабільності навколишнього природного середовища, а й дасть населенню доступ до виняткового за красою та різноманітністю природного комплексу.

Подання цього позову про повернення спірної земельної ділянки беззаперечно становить державний інтерес, оскільки стосується суспільно значущих правовідносин, а саме у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.

Підстави для представництва прокурором інтересів держави пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначено, що інтереси держави є оціночним поняттям, а, отже, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У даному випадку порушення інтересів держави відбулося через порушення норм законодавства під час прийняття рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність, попри належність даної земельної ділянки до природо-заповідного фонду та полягає у фактичному користуванні ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД та ТОВ Земельний регіон землею всупереч її цільовому призначенню.

При наявності загрози інтересам держави та не здійсненні їх захисту органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, буде саме представництво органами прокуратури інтересів держави.

Першотравенською окружною прокуратурою до Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації неодноразово направлялися запити і повідомлення ( 27.01.2022 № 04/64/1-49 вих-22, 03.06.2022 № 04/64/1-212 вих-22 та 19.09.2022 №04/64/1-484вих-22) щодо безпідставного та незаконного використання земель на території ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок, пропонувалось вжити заходів щодо усунення порушень та забезпечення збереження зазначеного об`єкту природно-заповідного фонду.

Проте, згідно інформації, отриманої від Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної адміністрації (листи від 15.02.2022 № 2-960/0/261-22, 09.06.2022 № 2-1894/0/261-22 та від 27.09.2022 № 2-3080/0/261-22) заходів, спрямованих на збереження зазначеного заказника і використання його території у відповідності до чинного законодавства, у т.ч. позовного характеру - не вжито.

На території Слов`янської об`єднаної територіальної громади таким органом є Слов`янська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області.

З листування Першотравенської окружної прокуратури з Слов`янською сільською радою (листи від 30.06.2022 № 04/64/1-285 вих22, №04/64/1-339 вих22 від 19.07.2022 та № 04/64/1-642 вих22 від 17.11.2022 ) вбачається, що прокуратура неодноразово зверталась до органу місцевого самоврядування, Інформуючи про наявність порушення чинного природоохоронного законодавства, пропонуючи вжити ефективні заходи.

Проте, зі змісту відповідей позивача (від 04.07.2022 № 341/02-10, від 21.07.2022 №369/02-10), а також даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що уповноваженим органом не вжито заходів щодо повернення земельної ділянки комунальної власності природно-заповідного фонду, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави.

Зазначене і стало підставою для звернення прокурора з відповідним позовом.

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Щодо залучення до участі у справі, в якості третьої особи ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Твердження відповідача-1 про те, що потрібно залучити ОСОБА_1 до справи у якості третьої сторони, судом відхиляються та вважає їх безпідставним та необґрунтованим оскільки, між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД 05.02.2021 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огородник Л.В. за № 370.

Згідно з вказаним договором, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД набуло право власності на земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер :01:003:0953 на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що 25.02.2021 внесено запис про право власності за № 40738303 до Державного і реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2022, власником земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер :01:003:0953, є ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД.

Отже, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД, за яким зареєстроване право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га, кадастровий номер :01:003:0953,є його володільцем. У зв`язку із незаконним, без відповідної правової підстави заволодінням даною земельною ділянкою, право власності (включаючи право, володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме і власникові - Слов`янській сільській раді, яка має право витребувати це майно з незаконного володіння зазначених товариств, а тому залучення ОСОБА_1 до справи в якості третьої сторони не є доцільним.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідачами не надано доказів повернення спірної земельної ділянки її власнику, у зв`язку з чим вимоги про зобов`язання відповідачів повернути спірну земельну ділянку її власнику є законними й обґрунтованими.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідачів в рівних частинах. Прокурором сплачено 9 924,00 грн. судового збору. Отже з відповідачів належить стягнути на користь Дніпропетровської області прокуратури по 3 308,00 грн. з кожного.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:003:0953 загальною площею 2,000 га.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Біндюгіної Мар`яни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 №56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" ().

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" ().

Витребувати земельну ділянку природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером :01:003:0953, що розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" () та ТОВ "Земельний регіон" () на користь Слов`янської сільської ради.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (49006, м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39-А; ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49001, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ) судовий збір у сумі 3 308,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 210; ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49001, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ) судовий збір у сумі 3 308,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон" (51206, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Шевченка, буд. 6/207; ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49001, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ) судовий збір у сумі 3 308,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 03.04.2023

Суддя В.Г. Бєлік