ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023м. ХарківСправа № 922/2344/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс", 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 117
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1
провизнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

позивача: Басарт Л.А.;

відповідача: Лук`яненко О.А.;

3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг": Будник Б.А.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дівайс" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про:

- визнання послугу по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

- визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року (із урахуванням заяви позивача (від 01.03.2023 року вх. № 4908/23) про зміну предмета позову.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою суду від 30.11.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" (вх. № 2344 від 28.11.2022 року) залишено без руху.

06.12.2022 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 15619/22) та заява (вх. № 15620/22) про залучення 3-ї особи.

Ухвалою суду від 07.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

20.12.2022 року від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 16688/22).

Ухвалою суду від 21.12.2022 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до "25" січня 2023 р. о(б) 10:00 год. Також судом задоволено усне клопотання 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 21.12.2022 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25.01.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання позивача від 25.01.2023 року про продовження строку підготовчого засідання. Продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Задоволено клопотання відповідача (вх. № 1837/23 від 25.01.2023 року) про відкладення розгляду справи. У підготовчому засіданні оголошено перерву до "08" лютого 2023 р. о(б) 10:15 год.

Ухвалою суду від 03.02.2023 року заяву (вх. № 2461/23 від 08.02.2023 року) 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про участь у судовому засіданні режимі відоеоконференції задоволено частково.

07.02.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 2864/23).

07.02.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 2865/23) про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до "15" лютого 2023 р. о(б) 11:00 год. Також судом задоволено усне клопотання 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 08.02.2023 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року заяву (вх. № 3131/23 від 09.02.2023 року) представника 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" Будник Б.А. про участь у судовому засіданні режимі відеоконференціїї - задоволено частково.

15.02.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшла позовна заява (вх. № 3704/23) (уточнена).

Ухвалою суду від 15.02.2023 року прийнято заяву (вх. № 3704 від 15.02.2023 року) до розгляду та подальший розгляд ведеться з її урахуванням. Відкладено розгляд справи на "21" лютого 2023 р.

Ухвалою суду від 17.02.2023 року заяву (вх. № 3944/23 від 16.02.2023 року) представника 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" Будник Б.А. про участь у судовому засіданні режимі відеоконференціїї - задоволено частково.

20.02.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 4142/23) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.02.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом відмовлено у клопотанні відповідача (вх. № 4142/23 від 20.02.2023 року) про відкладення розгляду справи, У підготовчому засіданні оголошено перерву до "01" березня 2023 р. о(б) 10:30 год. Також судом задоволено усне клопотання 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 21.02.2023 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

23.02.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4442/23).

27.02.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 4618/23).

28.02.2023 року від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшли пояснення (вх. № 4798/23).

01.03.2023 року від позивач через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 4908/23) про зміну предмета позову, у якій позивач, просить суд, прийняти заяву про зміну предмета позову до розгляду.

1. визнати послугу по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

2. визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року.

Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року прийнято заяву (вх. № 4908/23 від 01.03.2023 року) та подальший розгляд ведеться з її урахуванням.

02.03.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5126/23).

Ухвалою суду від 03.03.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 07.02.2023 року вх. № 2865 про закриття провадження у справі та у клопотання від 23.02.2023 року вх. № 4442 викладеному у пункті 1 прохальної частини відзиву на позовну заяву про закриття провадження у справі, оскільки станом на 03.03.2023 року позивачем було змінено предмет позову, про що судом 01.03.2023 року постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 02.03.2023 року вх. № 5126 викладеному у пункті 1 прохальної частини відзиву на позовну заяву про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом долучено до матеріалів справи відзив відповідача від 02.03.2023 року вх. № 5126.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче засіданні у справі. Призначено розгляд справи по суті на "06" березня 2023 р. о(б) 14:00 год. Також судом задоволено усне клопотання 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 03.03.2023 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до "15" березня 2023 р. о(б) 09:40 год. Також судом задоволено усне клопотання 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 06.03.2023 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Присутній у судовому засіданні 15.03.2023 року в режимі відеоконференції представник позивача надав усні пояснення щодо позовних вимог, та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 15.03.2023 року в режимі відеоконференції представник відповідача надав усні заперечення, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог із підстав викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

Присутній у судовому засіданні 15.03.2023 року в режимі відеоконференції представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надав усні пояснення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, та надані докази, заслухавши уповноважених представників сторін, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 01.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дівайс" (позивач) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (відповідач) було укладено типовий договір № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1.1. договору, сторони погодили, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з розподільної системи.

Пунктом 1.2. договору, сторони визначили, що умови цього договору однакові для усіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій. які засвідчуються його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви - приєднання за формою наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою наведеною у додатку 3 до цього договору, та / або сплата рахунка оператора ГРМ та / або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 1.2. договору).

Пунктом 5.1. договору, сторони визначили, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві - приєднання, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором (абзац 1 пункту 5.2. договору).

Згідно пункту 5.6. договору, після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним природного газу) приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначитись за трьома одиницями виміру в квт-год, в-гкал, в-мдж.

Дані про об`єм (м.куб) та обсяг (кВт, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в основному кабінеті споживача та /або в рахунках про сплату послуги за цим договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГРМ для можливості його використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутових) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги природного та спожитого природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та /або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Між сторонами було підписано до даток 2 до договору, а саме заяву - приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 09420U9XQGST016 від 01.01.2016 року.

Як зазначає позивач, останній є теплопостачальним підприємством і займається виробництвом, транспортування та постачанням теплової енергії, у т.ч. на території Куп`янського району Харківської області та має у власності та в оренді газові топкові та котельні з обладнанням, що є об`єктами господарювання по договору. Позивач в результаті військової агресії РФ з моменту тимчасової окупації Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області ( з 24.02.2022 року) всупереч пунктом 7.2. та 7.3. договору не мало доступу до газорозподільної системи, не мало доступу до об`єктів газопостачання (котелень та топкових) не передавало показання приладів обліку, не мало зв`язку із своїми працівниками на цих об`єктах.

За твердженнями позивача, відповідачем у серпні 2022 року було надано позивачу копії актів, а саме:

- акту приймання - передачі природного газу № ХА00050118 від 31.03.2022 року за березень 2022 року у якому об`єм розподіленого газу та виробничо - технічних втрат по договору складає 14 819,82 м3;

- акту приймання - передачі природного газу № ХА00050955 від 30.04.2022 року за квітень 2022 року у якому об`єм розподіленого газу та виробничо - технічних втрат по договору складає 677,82 м3.

Проте на думку позивача, надані відповідачем акти не підтверджені документально звітами з приладів обліку газу, оскільки останній як споживач не мав змоги їх надати, та не надавав, за вказаний відповідачем у актах за березень 2022 року та квітень 2022 року розподілений газ не був спожитий споживачем із-за тимчасової окупації Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району, Харківської області в результаті військової агресії Російської федерації проти України.

Також позивач зазначає, що у останнього, як у споживача не було доступу до наступних адрес газоспоживання (9 об`єктів) на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району, Харківської області: смт. Дворічна, вул. Слобожанська, 33; смт. Дворічна, пров. Спортивний, 14; смт. Дворічна, вул. Слобожанська, 14; с. Новоєгорівка, вул. Шкілька 12А; с. Лиман Другий, вул. Центральна, 73; с. Колодязне, вул. Центральна 8Б; с. Кам`янка, вул. Поштова, 38А; ст. Тополі, пл. Центральна, 6; с. Рідкодуб, вул. Чкалова, 12, оскільки останні території з 24.02.2022 року були під окупацією. Також зазначає, що на даний час позивач не має доступу до сіл та селищ, оскільки вини постійно під одстрілами.

У зв`язку із чим, за твердженнями позивача, відповідач не виконав вимоги пунктів 1.1., 7.2., 7.3. договору розподілу природного газу по забезпеченню цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та наданню послуги з розподілу природного газу не виконав, тому позивач вважає, що відповідачем у період з березня - квітні 2022 року не надано послуги з розподілу природного газу на вказаних тимчасово окупованих територіях.

За твердженнями позивача, про форс - мажорні обставини та військову агресію сторонам договору стало відомо 24.02.2022 року, як і всій Україні, тому саме з цього моменту позивач вважає, що відповідач як оператор ГРМ міг та повинен був припинити газопостачання на тимчасово окупованих територіях, та вжити усіх заходів для припинення роботи газорозподільної системи, проте, відповідачем вищевказані дії вчинені не були, та не припинено розподіл газу.

Також позивач зазначає, що останній отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" копії актів приймання - передачі відповідно до договору від 25.08.2021 року № 7319-НГТ-32 імпортованого природного газу, що ввезений на митну територію України, та встановлено завищений обсяг газу на тимчасово окупованих територіях, а саме в Дворічанській селищній територіальній громаді.

03.06.2022 року позивач на адресу відповідача та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" направив лист вих. № 22 щодо узгодження обсягів природного газу у період воєнного стану та підписання актів приймання - передачі постачання та наданих послуг з розподілу, у якому просив вжити заходів для проведення звіряння обсягів спожитого газу з із споживачем, та направити для підписання скориговані акти за лютий - квітень 2022 року з обсягом спожитого та розподіленого природного газу на підконтрольних територіях з розшифрування по населеним пунктам.

Листом від 22.06.2022 року № 610-Сл-7367-0622 відповідач повідомив, що останньому відомо про наявність відкритого листа Торгово - промислової палати України від 28.02.2022 року, та зазначено, зазначення самого факту форс - мажорних обставин, які виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України, без документального підтвердження не достатньо. Також зазначено, що після отримання доступу товариства до тимчасово окупованих територій, усі випадки безпосереднього впливу форс - мажорних обставин на об`єкти споживача будуть зафіксовані разом із органами місцевого самоврядування, а також буде проведено перерахунок вартості річної замовленої потужності за період ненадання послуг розподілу природного газу відповідно до вимог пункту 9 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, у разі його документального підтвердження працівниками товaриства.

Листом від 20.06.2022 року № 125/3/1-2434, щодо коригування обсягів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" повідомило позивача, що для вирішення питання щодо коригування обсягів природного газу, використаних у лютому - квітні 2022 року, позивачу потрібно звернутись до Оператора ГРМ.

Позивач листом від 04.07.2022 року вих. № 29 звернувся до відповідача, у листі позивач зокрема зазначив, що споживачі теплової енергії на території Дворічанської селищної територіальної громади не здійснили розрахунки за спожиту теплову енергію навіть за лютий 2022 року зокрема із-за окупації. У зв`язку зі чим, у позивача немає джерела коштів для розрахунку та повторно просив оформити належним чином обсяг споживання та розподілу природного газу за лютий - квітень 2022 року окремо на підконтрольних територія; направити (надати) для підписання скориговані акти за лютий - квітень 2022 року.

Листом від 20.07.2022 року № 610-Сл-8746-0722 відповідач повідомив позивача, зокрема, що АТ "Харківгаз", як оператор газорозподільної системи, здійснює нарахування вартості послуг розподілу природного газу позивачу у відповідності до розділу VI Кодексу ГРМ. Також відповідач зазначив, що позивач не зобов`язаний оплачувати вартість послуги з розподілу природного газу за договором протягом періоду відсутності цілодобового доступу підприємства до газорозподільної системи АТ "Харківгаз" (у зв`язку з наданням оператором газорозподільної системи ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" до АТ "Харківгаз" повідомлення про виникнення аварійних ситуацій та загрози безпеки постачання природного газу, та /або з настанням аварійних ситуацій, внаслідок дії яких відбулося пошкодження чи руйнування газорозподільної системи АТ "Харківгаз" та /або з припиненням (обмеженням) подання природного газу до газорозподільної інфраструктури товариства). Також зазначено, що АТ "Харківгаз" здійснило перерахунок вартості річної замовленої потужності по відповідним об`єктам позивача та направлено на електронну адресу відповідні коригуючі акти наданих послуг за весь період ненадання послуг розподілу природного газу. У зв`язку із чим, оплату послуг повинні здійснювати відповідно до умов договору та кодексу ГРМ.

Також позивач зазначає, що останній 20.05.2022 року за вих. № 20/05 - 1 звернулось до головного управління Національної поліції у Харківській області з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення.

Вищевказані дії відповідача щодо покладення на позивача обсягу газу, які не спожиті позивачем, порушують законні права та інтереси останнього, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи 922/2344/22 предметом спору є:

- визнання послуги по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

- визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року (із урахуванням заяви позивача (від 01.03.2023 року вх. № 4908/23) про зміну предмета позову.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, визначає Закон України Про ринок природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Отже, з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.02.2021 року у справі № 922/1703/20).

Відповідно до частини 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно зі статтею 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно - правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Звертаючись із відповідним позовом до суду, позивач зазначає, що 01.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дівайс" (позивач) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (відповідач) було укладено типовий договір № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу.

При цьому, підприємство позивача є теплопостачальним підприємством і займається виробництвом, транспортування та постачанням теплової енергії, у т.ч. на території Куп`янського району Харківської області та має у власності та в оренді газові топкові та котельні з обладнанням, що є об`єктами господарювання за договором.

Також позивач зазначає, що в результаті військової агресії РФ з моменту тимчасової окупації Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області ( з 24.02.2022 року) всупереч пунктом 7.2. та 7.3. договору не мало доступу до газорозподільної системи, не мало доступу до об`єктів газопостачання (котелень та топкових) не передавало показання приладів обліку, не мало зв`язку із своїми працівниками на цих об`єктах.

За твердженнями позивача, згідно підпункту 2 пункту 7.1. договору оператор ГРМ зобов`язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передову належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору.

Підпунктом 1 пункту 7.3. договору споживач має право: на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього договору та кодексу газорозподільних систем.

Також позивач зазначає, що згідно актів про розмежування балансової належності та експлуатації відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем вбачається, що усі котельні позивача були поза межами доступу споживача. При цьому, про форс - мажорні обставини та військову агресію сторонам договору стало відомо 24.02.2022 року, як і всій Україні, тому саме з цього моменту позивач вважає, що відповідач як оператор ГРМ міг та повинен був припинити газопостачання на тимчасово окупованих територіях, та вжити усіх заходів для припинення роботи газорозподільної системи, проте, відповідачем вищевказані дії вчинені не були, та не припинено розподіл газу. Проте відповідач, з невідомих для позивача причин не припинив розподіл газу на тимчасово окуповані території.

Дворічанська селищна територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 10.10.2022 року, що затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасом окупованих територій України від 17.10.2022 року № 233 що втратив чинність). З 27.12.2022 року набрав чинності наказ Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно переліку в розділі «ІІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» визначено, що в Харківській області в Куп`янському районі Дворічанська селищна територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації з 24.02.2022 року, деякі території ще не звільнені.

Згідно визначено у позовній переліку, до них віднесено смт. Дворічна (UA0081319) з 24.02.20222 року по 11.09.2022 року; с. Кам`янка (UA0094886) з 24.02.20222 року по 11.09.2022 року; с. Колодязне (UA0075018) з 24.02.20222 року по 11.09.2022 року; с. Лиман (UA0087854) з 24.02.20222 року; с. Новоєгорівка (UA0098242) з 24.02.20222 року; с. Рідкодуб (UA0022870) з 24.02.20222 року по 11.09.2022 року; с. Тополі (UA0097728) з 24.02.20222 року, та саме на цих територіях позивач здійснює свою діяльність та по причині агресії РФ не може визначити об`єм розподіленого та спожитого природного газу, що постачався на тимчасово окуповані території в опалювальний період.

Також позивач зазначає, що сертифікат Торгово промислової палати України від 31.10.2022 року підтверджує неможливість виконання позивачем обов`язку підтвердити обсяг спожитого газу з лютого по квітень 2022 року за форс-мажорними обставинами. Оскільки споживання газу безпосередньо пов`язане з розподілом газу та є складовою частиною балансування газу.

Тому такі дії відповідача на думку позивача, а саме з покладення на позивача зайвого об`єму розподілу газу на тимчасово окупованих територіях та нав`язування йому не спожитих ним обсягів, суттєво впливають на розмір зобов`язань позивача перед постачальником газу, що є третьою особою.

Позивачем було отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" копії актів приймання - передачі відповідно до договору від 25.08.2021 року № 7319-НГТ-32 імпортованого природного газу, що ввезений на митну територію України, та встановлено завищений обсяг газу на тимчасово окупованих територіях, а саме в Дворічанській селищній територіальній громаді. Проте, позивачем було виявлено, що обсяг газу завищений за рахунок газу на тимчасово окупованих територіях, а саме в Дворічанській селищній територіальній громаді, на 14 819,82 м3 природного газу по Дворічанській селищній територіальній громаді у березні 2022 року, та завищують розмір заборгованості згідно встановлених тарифів та коефіцієнтів на 269 619,07 грн. з ПДВ; на 677,82 м3 природного газу по Дворічанській селищній територіальній громаді у квітні 2022 року, та завищують розмір заборгованості згідно встановлених тарифів та коефіцієнтів на 11 210,53 грн. з ПДВ.

Позивач звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та відповідача з листами, проте спірні питання між сторонами не були врегульовані.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданих до суду поясненнях (вх. № 2864 від 07.02.2023 року) зазначив, що АТ «Харківгаз» є оператором газорозподільної системи. Забезпечення комерційного обліку природного газу є дискреційною функцією. Відповідач, як оператор ГРМ не встановлює і не з`ясовує хто саме спожив природний газ на туму, чи іншому об`єкті, він лише фіксує сам факт споживання природного газу у наданих кубах. У зв`язку із чим, відповідачем належним чином виконани умови договору розподілу природного газу.

У відзиві на позовну заяву (вх. № 5126 від 02.03.2023 року) на заяву про зміну предмету позову, відповідач зокрема зазначив, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки позивач по суті намагається встановити в судовому рішенні юридичний факт з відсутності у відповідача зобов`язань з надання позивачу послуг з розподілу (передачі) природного газу. У зв`язку зі чим, вимоги позивача не відповідають встановленим законом способам захисту, тому у позові має бути відмовлено.

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у наданих до суду поясненнях (вх. № 4798/23 від 28.02.2023 року) зокрема зазначив, що позивачем обрано способи захисту які не є ефективними, а тому у відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду суд має відмовити у задоволенні такого позову. Також зазначив, що пояснення ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» щодо взаємовідносин з позивачем залишаються тими ж, що викладені у поясненнях №125/08-5651 від 13.12.2022 року.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву (вх. № 4618 від 27.02.2023 року) зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прямо передбачений кодексом газорозподільних систем, який має право через суд встановити достовірність даних оператора ГРМ та факт надання або ненадання послуг на конкретних об`єктах, як спосіб врегулювання розбіжностей між оператором ГРМ та споживачем.

Згідно пункту 10 глави 2 ІХ Кодексу газорозподільних систем за наявності розбіжностей щодо визначених об`ємів (обсягів) природного газу вони підлягають врегулюванню відповідно до умов технічної угоди, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно пункту 7 глави 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та / або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Аналогічні положення викладені в умовах типового договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Вищевикладене на думку позивача не є встановленням факту або використання доказів, а є способом врегулювання розбіжностей згідно вимог Кодексу газорозподільних систем.

Також зазначає, що жоден з розглянутих Верховним Судом позовів не мав серед них своїх підстав військову агресію ФР та тимчасову окупацію деяких територій РФ, що засвідчено «Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364. Тому, тимчасова окупація об`єктів газоспоживання є головною причиною виникнення спору та підставою подання позову. Крім того, позивач зазначає, що щодо таких випадків не сформована судова практика і її потрібно створювати, а не уникати розгляду спору з надуманих формальних причин. Заявлені позивач вимоги, є з урахуванням зміни предмету спору є належним способом захисту та стосуються конкретних прав та обов`язків передбачених умовами договору та Кодексу газорозподільних систем, не встановлення фактів, що мають юридичне значення, не передбачені нормативними актами.

За твердженнями позивача, даний позов заявлений з метою врегулювання розбіжностей згідно умов договору про розподіл природного газу, а саме у відповідності до пункту 1.1, 5.6., 7.2., 7.3., 10.1, 11.4. та аналогічних положень Кодексу газорозподільних систем. Судовий захист передбачає здійснення правосуддя з метою захисту або відновлення порушених оспорюваних прав і свобод. Предметом даного позву не є обов`язок надати або підписати акти, не визнання факту укладання договору, не визнання неправомірними нарахування оплат, не встановлення факту, що має юридичне значення, а вирішення розбіжностей щодо надання послуг між даними оператора ГРМ та споживача. У зв`язку із чим, позивач вважає, що спосіб захисту є належним та відповідає інтересам позивача, умовам договору та Кодексу газорозподільних систем.

Суд дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, та вищевикладене, зазначає наступне.

У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

При цьому, судом враховано, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що як захист права розуміють державно - примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частини 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18), суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

При цьому, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Крім того, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16.

З аналізу вищевикладеного слідує, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить суд

- визнати послуги по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року (із урахуванням заяви позивача (від 01.03.2023 року вх. № 4908/23) про зміну предмета позову.

При цьому, у наданій до суду відповіді на відзив (вх. № 4618 від 27.02.2023 року) зазначає, що даний позов заявлений з метою врегулювання розбіжностей згідно умов договору про розподіл природного газу, а саме у відповідності до пункту 1.1, 5.6., 7.2., 7.3., 10.1, 11.4. та аналогічних положень Кодексу газорозподільних систем, та тимчасова окупація об`єктів газоспоживання є головною причиною виникнення спору та підставою подання позову.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Пунктом 5.1. договору, сторони визначили, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві - приєднання, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором (абзац 1 пункту 5.2. договору).

Згідно пункту 5.6. договору, після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним природного газу) приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначитись за трьома одиницями виміру в квт-год, в-гкал, в-мдж.

Дані про об`єм (м.куб) та обсяг (кВт, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в основному кабінеті споживача та /або в рахунках про сплату послуги за цим договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГРМ для можливості його використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутових) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги природного та спожитого природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та /або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з положеннями пункту 7.1 договору, Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору.

При цьому, відповідно до пункту 7.4 договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим типовим договором.

Крім того, пунктом 10.1. договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору.

Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пункт 10.2 договору).

З аналізу вищевикладеного слідує, що пунктом 10.2. умов типового договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу від 01.01.2016 року визначено, що строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 року № 2024/02.-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, а саме зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Сторона не звільняється від надання доказів у підтвердження настання таких обставин, у даному випадку, обставин що об`єктивно унеможливлюють використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу (у зв`язку із пошкодженням газорозподільної інфраструктури, тощо).

З аналізу вищевикладеного слідує, що Торгова - промислова палата України листом від 28.02.2022 року № 2024/02.-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини, що які з врахуванням пункту 10.2. договору є підставою для відкладення строку виконання зобов`язань на строк дії таких форс-мажорних обставин.

У даному випадку позивач лише посилається на те, що у споживача не було доступу до адрес газоспоживання на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району, Харківської області, оскільки останні території з 24.02.2022 року були під окупацією, та на те, що останній на даний час не має доступу до сіл та селищ, оскільки вони постійно під обстрілами, а позов заявлений з метою врегулювання розбіжностей згідно умов договору про розподіл природного газу, а саме у відповідності до пункту 1.1, 5.6., 7.2., 7.3., 10.1, 11.4. та аналогічних положень Кодексу газорозподільних систем, та тимчасова окупація об`єктів газоспоживання є головною причиною виникнення спору та підставою подання позову.

При цьому, позивач також зазначає, що підприємство позивача є теплопостачальним підприємством і займається виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, у т.ч. на території Куп`янського району Харківської області та має у власності та в оренді газові топкові та котельні з обладнанням, що є об`єктами господарювання по договору.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що позивач не міг користуватися послугами розподілу природного газу (не споживав розподілений газ ) доказів того, що послуги за типовим договором № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу від 01.01.2016 року відповідачем надані не були.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ під майном також розуміються майнові права.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З аналізу вищевикладеного слідує, що у сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

На думку суду, через категорії «межі здійснення суб`єктивних цивільних прав» та «обмеження здійснення суб`єктивних цивільних прав» у законі встановлюється така поведінка власника, яка не суперечить актам цивільного законодавства. Власник майна повинен враховувати межі та обмеження цивільних прав.

У зв`язку із чим, самі лише посилання позивача на те що у останнього не було доступу до адрес газоспоживання на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району, Харківської області, оскільки останні території з 24.02.2022 року були під окупацією, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Крім того, позивачем до суду не було надано доказів того, що останній звертався до відповідача щодо відключення споживача від розподілу природного газу, або щодо не припинення розподілу.

При цьому, пунктом 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішення.

Тобто, реалізуючі передбачене Конституцією України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З аналізу вищевикладеного слідує, що заявлені позивачем у цій справі вимоги про визнання послуги по забезпеченню цілодобового доступу та з розподілу газу по типовому договору такою, що не надана відповідачем та визнання права позивача не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його об`ємів не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача та не призведе до вирішення розбіжностей щодо надання послуг між даними оператора ГРМ та споживача про відповідне зазначає у позовній заяві та наданій до суду відповіді на відзив позивач.

Заявляючи позовні вимоги, позивач намагається встановити факт ненадання відповідачем послуг щодо розподілу газу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Проте до повноважень господарських судів як вірно зазначив у наданих до суду запереченнях відповідач не відноситься встановлення фактів.

Суд зазначає, що вимога на захист права має забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, позовні вимоги, предметом яких є

- визнання послугу по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

- визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року не можуть бути задоволені, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не призведе до відновлення порушеного права позивача та не забезпечує реального захисту.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Так, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання послугу по забезпеченню цілодобового доступу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" до газорозподільної системи та з розподілу газу по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу у березні 2022 року та у квітні 2022 року такою, що не надана Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Дівайс" як споживачу на території Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області;

- визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" по типовому договору № 09420U9XQGST016 розподілу природного газу не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати його в період тимчасової окупації об`ємів газоспоживання Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в березні 2022 року та в квітні 2022 року (із урахуванням заяви позивача (від 01.03.2023 року вх. № 4908/23) про зміну предмета позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дівайс" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 117, );

відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, );

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ).

Повне рішення складено "27" березня 2023 р.

Суддя О.О. Ємельянова