ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023м. ДніпроСправа № 904/3410/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" (м. Марганець, Нікопольський район, Дніпропетровська область)

до ОСОБА_1 (м. Марганець, Нікопольський район, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за договором оренди міського комунального майна № 006/17-1 від 01.02.2017 у розмірі 20 037 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди міського комунального майна № 006/17-1 від 01.02.2017 у розмірі 20 037 грн. 77 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 01.02.2017 між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Наталею Іванівною був укладений договір оренди міського комунального майна № 006/17-1, на підставі якого відповідачу було передано у строкове платне користування нежиле приміщення, площею 184,5 кв. м, розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , ат в той же день, 01.02.2017, приміщення було передане в оренду відповідачу за актом приймання-передачі;

- відповідно до пункту 3.6. договору орендна плата повинна була перераховуватись на р/р КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганця" - філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", р/р НОМЕР_1 , МФО 305482, ідентифікаційний код 40479932, щомісяця не пізніше 25-го числа місяця, за який здійснюється платіж;

- 05.01.2021 за вих. № 017 КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" звернулось до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у сумі 19 509 грн. 81 коп., але відповідачем заборгованість сплачена на була;

- 25.07.2022 між КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" та КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до рішення Марганецької міської ради "Про надання дозволу на укладення договору про відступлення права вимоги" від 07.07.2022 № 893-45/VIII, на підставі якого КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" є новим кредитором у зобов`язанні, у розумінні статей 512-519 Цивільного кодексу України, та має право вимоги щодо сплати заборгованості з орендної плати за період з 01.02.2017 по 01.02.2021 у розмірі 20 037 грн. 77 коп. за договором оренди міського комунального майна №006/17-1 від 01.02.2017, укладеним між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Наталею Іванівною

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

З позовної заяви вбачається, що позивачем у складі учасників провадження визначено фізичну особу - ОСОБА_1 (відповідач).

За змістом абзацу 2 частини 1, частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України до відкриття провадження у справі суд повинен отримати інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, яка не є підприємцем. У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Керуючись вказаними положеннями закону, ухвалою суду від 12.10.2022 судом було витребувано у Відділу "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Від Відділу "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради засобами електронного зв`язку надійшов лист (вх. суду № 6390/23 від 08.02.2023), в якому зазначено про те, що згідно з відомостями, які містяться у відомчій інформаційній системі ДМС Марганецької територіальної громади, місце проживання громадянки ОСОБА_1 наступне: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 13.02.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Як було вказано вище, Відділом "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради було повідомлено, що місцем проживання громадянки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 (а.с.49).

Так, за участю позивача, ухвала суду від 13.02.2023 була надіслана відповідачу на адресу його офіційного місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку.

Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, оскільки ухвалу суду від 13.02.2023 отримав 02.03.2023, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 407 (а.с.134), отже завчасно.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 13.02.2023, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду відповідачем засобами поштового зв`язку за його офіційною адресою - 02.03.2023, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 17.03.2023 включно.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково надані два тижні господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 29.03.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що строк розгляду даної справи закінчується 14.04.2023, отже у даному випадку судому було надано відповідачу достатній строк для висловлення його правової позиції та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору оренди майна, строк дії договору, умови передачі об`єкта в оренду та повернення його з оренди, факт передачі майна в оренду, час користування ним орендарем, настання строку сплати орендної плати та її розмір, наявність часткової чи повної сплати, допущення прострочення сплати орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2017 між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради (далі - орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Наталією Іванівною (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди міського комунального майна № 006/17-1 (далі - договір, а.с. 8-10), відповідно до пункту 1.1. якого, при оренді нерухомого майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування міське комунальне майно - нежиле приміщення, площею 184,5 кв.м, розміщене за адресою: вулиця Єдності, будинок № 27 (далі - майно), що перебуває на балансі Комунального підприємства "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість оцінки на 21.11.2016 і становить за незалежною оцінкою 75 000 грн. 00 коп.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору майно передається в оренду для розміщення складу.

У пункті 10.1. договору сторони погодили, що договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє 01.02.2017 по 31.12.2019 включно.

У розділі 11 договору визначено, що додатки до договору є його невід`ємною і складовою частиною. До договору додаються:

- розрахунок орендної плати;

- звіт про оцінку / акт оцінки майна, що передається в оренду;

- акт прийняття-передачі орендованого майна.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як вказує позивач, відповідачем були порушені зобов`язання за договором оренди нерухомого майна в частині повного та своєчасного внесення відповідачем орендної плати за період з 01.02.2017 по 01.02.2021, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 20 037 грн. 77 коп.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які становлять розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за договором оренди міського комунального майна № 006/17-1 від 01.02.2017, та яку відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку.

Судом враховано, що станом на момент звернення із позовом до суду діяльність фізичної особи-підприємця Дорошенко Наталії Іванівни була припинена (а.с.39-40), з приводу чого суд зазначає наступне.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (зокрема, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини 8 статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18) та від 25.06.2019 по справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

Враховуючи, що позивач просить суд стягнути заборгованість, яка виникла у період з 01.02.2017 по 01.02.2021 між двома суб`єктами господарювання - юридичною особою (позивач) та Фізичною особою - підприємцем (відповідача) за господарським договором, належним відповідачем у даній справі є Дорошенко Наталія Іванівна; справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору оренди міського комунального майна № 006/17-1 від 01.02.2017, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір оренди є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найма оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Так, відповідно до пункту 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту прийняття-передачі майна.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем було складено Акт прийняття-передачі орендованого майна до договору від 01.02.2017, з якого вбачається, що на виконання умов договору 01.02.2017 орендодавцем передано, а орендарем прийнято об`єкт оренди - нежиле приміщення, площею 184,5 кв.м, розташоване за адресою: вулиця Єдності, будинок № 27 (а.с.11).

Враховуючи положення укладеного договору та приймаючи до уваги підписання сторонами акту від 01.02.2017, суд дійшов висновку щодо належного виконання орендодавцем обов`язку щодо надання відповідачу в оренду відповідного нежитлового приміщення.

Відповідно до пункту 10.10. договору майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийняття-передачі. Обов`язок щодо складання акту прийняття-передачі про повернення майна покладається на орендаря.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази повернення орендованого майна з оренди за актом приймання-передачі, обов`язок по складанню якого, відповідно до умов пункту 10.10. договору, покладено на орендаря.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1, частини 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Так, у розділі 3 договору сторонами були визначені умови щодо орендної плати, зокрема:

- орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за комунальне майно територіальної громади м. Марганець та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Марганецької міської ради № 558 16/УІІ від 27.10.2016, і становить без ПДВ 937 грн. 05 коп. за базовий місяць розрахунку (лютий 2017 року) (пункт 3.1. договору);

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункт 3.2. договору);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць згідно чинного законодавства. Індекси інфляції розраховуються Державною службою статистики України (пункт 3.3. договору);

- у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (пункт 3.4. договору);

- розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 3.5. договору);

- орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" - філія - Дніпропетровське обласне управління Акціонерне товариство "Ощадбанк", розрахунковий рахунок НОМЕР_1, МФО 305482, , щомісяця не пізніше 25 числа місяця, за який здійснюється платіж (пункт 3.6. договору);

- у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом прийняття-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу (пункт 3.9. договору).

За змістом частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в пункті 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як зазначає позивач, вказані зобов`язання відповідачем були порушені - за період користування нерухомим майном з 01.02.2017 по 01.02.2021 сплаті підлягала орендна плата у загальному розмірі 22 449 грн. 11 коп., однак за вказаний період відповідач сплатив в рахунок орендної плати лише 2 411 грн. 34 коп., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" (який є отримувачем орендної плати, відповідно до умов пункту 3.6. договору) в сумі 20 037 грн. 77 коп. (22 449,11 - 2 411,34).

Як зазначено у позовній заяві, КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" звертався до ФОП Дорошенко Н.І із вимогою № 017 від 05.01.2021, в якій просив погасити суму основного боргу в розмірі 19 509 грн. 81 коп. та до 22.01.2021 звільнити орендоване приміщення. Суд відзначає, що доказів направлення вказаної вимоги відповідачу матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить також з наступного.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, враховуючи порядок сплати орендної плати, визначений умовами договору, строк внесення орендної плати за загальний період користування об`єктом оренди з 01.02.2017 по 01.02.2021 в залишковій сумі 20 037 грн. 77 коп. є таким, що настав.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч умовам договору оренди, а також порушуючи норми діючого законодавства, відповідач свої зобов`язання не виконав, орендну плату за період користування об`єктом оренди з 01.02.2017 по 01.02.2021 у встановлений договором строк не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" (який є отримувачем орендної плати, відповідно до умов пункту 3.6. договору) в сумі 20 037 грн. 77 коп. (22 449,11 - 2 411,34)

З приводу правомірності вимог саме Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Марганецької міської ради № 893-45/VIII від 07.07.2022 було надано дозвіл Комунальному підприємству "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" на укладення з Комунальним підприємством "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" договору про відступлення права вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами оренди комунального майна (а.с.13).

Враховуючи вказане, 25.07.2022 між Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" та Комунальним підприємством "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення, а.с.14-16), відповідно до умов якого Комунальне підприємство "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" за плату передає, а Комунальне підприємство "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" набуває право грошової вимоги та інші права, що належать Комунальному підприємству "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" в момент укладення договору або можуть виникнути в майбутньому на підставі основних договорів - договорів оренди комунального майна згідно з переліком.

Пунктом 1.2. договору про відступлення передбачено, що до Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" переходить право замість Комунального підприємства "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" вимагати від боржників (орендарів) належного виконання всіх зобов`язань, що виникли за основними договорами (договорами оренди комунального майна).

У пункті 5.1. договору про відступлення сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 1.3. договору про відступлення передбачено, що відступлення права вимоги, вказаного в пункті 1.1 договору, здійснюється в частині та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи:

- право вимоги суми основного боргу заборгованості з орендної плати;

- право вимоги суми втрат від інфляції;

- право вимоги суми 3 % річних;

- право вимоги всіх без винятку інших сум, право на отримання яких виникло або може виникнути в майбутньому на підставі основного договору, судових та/або виконавчих проваджень. Зазначене право вимоги, в тому числі, включає в себе право вимоги всіх без винятку сум у якості штрафних санкцій, та/або іншого роду матеріальної відповідальності, та/або компенсацій, та/або збитків за невиконання та/чи неналежне виконання боржниками (орендарями) своїх зобов`язань перед Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" та/або Комунальним підприємством "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецькоїміської територіальної громади"

Згідно з пунктом 1.5. договору про відступлення, права вимоги, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі основних договорів (договорів оренди) з урахуванням положень пункту 1.3., пункту 1.4. договору, переходять до Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" в день укладення сторонами договору.

Пунктом 2.1. договору про відступлення передбачено, що ціна відступлення права вимоги за основними договорами (договорами оренди) становить 1 грн.

Відповідно до пункту 2.3. договору про відступлення ціна відступлення права вимоги сплачується Комунальним підприємством "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" у день підписання договору.

Пунктом 6.7. договору про відступлення встановлено, що невід`ємною частиною договору є:

- перелік договорів оренди;

- акт приймання передачі оригіналів документів.

Так, в матеріалах справи наявний додаток 1 до вказаного договору - Перелік договорів оренди комунального майна, за якими передається право вимоги щодо стягнення заборгованості. У вказаному переліку містить договір № 006/17-1, укладений з ОСОБА_1 , за яким сума боргу становить 20 037 грн. 77 коп. (а.с.17). При цьому суд відзначає, що у вказаному переліку зазначена невірна дата укладення договору оренди - 24.02.2017, в той час, як фактично, датою договору є 01.02.2017. В той же час, за існуючих у вказаному переліку інших ознак договору (дані орендодавця, № договору та сума заборгованості), суд приходить до висновку, що у даті укладення договору наявна описка.

Більше того, у додатку 2 до договору про відступлення - Акті приймання-передачі від 2507.2022, сторонами були зазначені вірні реквізити договору оренди (а.с.18-19).

У підпункті 3.1.1. пункту 3.1. договору про відступлення передбачено обов`язок КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" відступити Комунальному підприємству "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" право вимоги згідно з умовами договору.

У підпункті 3.1.2. пункту 3.1. договору передбачено обов`язок КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" не пізніше п`яти робочих днів після набуття чинності договору направити повідомлення боржникам про укладення договору та про перехід до Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" прав вимоги, зазначених в пункті 1.1 договору.

У відповідності до вказаних умов, КП "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" надіслав ОСОБА_1 повідомлення № 016 від 26.07.2022, в якому зазначив про укладення договору про відступлення права вимоги від 2507.2022, а також вказав реквізити для сплати заборгованості в сумі 20 037 грн. 77 коп. (а.с.20). В матеріалах справи наявні належні докази направлення вказаного повідомлення засобами поштового зв`язку 02.08.2022 (а.с.21).

Відповідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Серед підстав заміни кредитора у зобов`язанні, зазначених у частині 1 статті 512 Цивільного кодексу України, є заміна кредитора через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України зазначається, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості з орендної плати в залишковій сумі 20 037 грн. 77 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги виконання орендодавцем своїх обов`язків щодо надання відповідачу в оренду спірного майна, а також встановлене судом порушення строків внесення орендної плати з боку відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору, положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 20 037 грн. 77 коп. визнаються судом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 20 037 грн. 77 коп.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди міського комунального майна № 006/17-1 від 01.02.2017 у розмірі 20 037 грн. 77 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" (вулиця Паркова, будинок 9, м. Марганець, Нікопольський район, Дніпропетровська область, 53403; ідентифікаційний код 43466444) 20 037 грн. 77 коп. основного боргу та 2 481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.03.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко