ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.03.2023м. ДніпроСправа № 904/6824/17

за позовом Приватного підприємства "ЯВІР-2005", м. Полтава

до Приватного підприємства "ВК і К", м. Дніпро

про стягнення 40 320,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

За участю секретаря судового засідання Мазнов Д.С.

Представники:

від позивача (скаржника): не з`явився

від відповідача: не з`явився

від державного виконавця: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2017 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, м. Дніпро, вул. Терещенківська, 26, кв. 86, код 13745730) на користь Приватного підприємства "ЯВІР-2005" (36007 м. Полтава, вул. Хлібозаводська, 7, код 33574487) суму основного боргу у розмірі 33600 грн. 00 коп. - основного боргу та 1333 грн. 33 коп. - судового збору, в решті позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ від 24.07.2017.

Позивач 16.02.2023 подав до суду скаргу на дії державного виконавця, в якій просить суд:

- визнати неправомірним рішення державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко Олени Михайлівни про повернення виконавчого документа № 904/6824/17 від 20.01.2023 р. стягувачу згідно постанови від 20.01.2023.

- зобов`язати уповноважену особу Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення, шляхом вжиття всіх необхідних заходів для повного виконання виконавчого листа, виданого Господарським судом Дніпропетровської області № 904/6824/17 від 20.01.2023.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував наказ Господарського суду Дніпропетровської області № 904/6824/17 від 24.07.2017.

Виконавче провадження за цим виконавчим документом було відкрито державним виконавцем 14 квітня 2022 року за № 68799301.

07.02.2023 на адресу стягувача надійшла Постанова державного виконавця від 20.01.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як підставу для повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець зазначив, що у боржника відсутнє майно з посиланням на п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об?єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числ якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 3 цієї ж статті наділяє державного виконавця широким колом повноважень для ефективного виконання рішення суду, адже метою виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження с примусове виконання судових рішень (стаття 1 і 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом із тим п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів Стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіленийну.

Тобто, державний виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо розшуку майна боржника, використовуючи надані йому права та повноваження, і лише у разі якщо ці заходи виявилися безрезультатними, він повертає виконавчий документ стягувачу шляхом винесення постанови.

Відповідно до ч. 1, 2, 10 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Скаржник зазначає, що державний виконавець здійснював заходи щодо примусового виконання судового наказу № 904/6824/17 не дотримуючись вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень разом з відкриттям ВП N68799301 державним виконавцем були надіслані запити до ДФС та МВС, згідно відповідей яких було встановлено, що у боржника є шість відкритих банківських рахунків, а також зареєстровані 17 транспортних засобів.

Однак, після виявлення вищезазначеного майна (коштів) державним виконавцем не було вчинено жодних дій для забезпечення реального виконання боржником зобов`язання та не накладено арешт на майно боржника та не оголошено транспорти засоби в розшук.

14 жовтня 2022 року заявником надіслано на адресу Світловодського ВДВС скаргу про бездіяльність державного виконавця з клопотанням про вчинення виконавчих дій щодо належного боржнику майна.

Скаргу стягувача начальник Світоводського ВДВС задовольнив, визнав дії державного виконавця такими, що не відповідають вимогам 10,11,13,56 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язав вжити всі заходи примусового виконання, спрямовані на фактичне виконання рішення.

08.11.2022 року державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, накладено арешт на кошти боржника та оголошено в розшук транспортні засоби боржника.

Скаржник зазначає, що з 17 транспортних засобів, належних боржнику державним виконавцем згідно постанови від 08.11.2022 оголошено в розшук лише 7.

Після цього, згідно відповіді МВС від 22.11.2022 року було повторно підтверджено відомості, що за боржником зареєстровано 17 транспортних засобів.

Однак, державний виконавець не оголосив решту транспортних засобів в розшук та не вчинивши більше жодних виконавчих дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, державний виконавець 20.01.2023 дійшов безпідставного висновку про повернення виконавчого документу стягувачу.

Так як боржник не дотримується покладених на нього статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків, не співпрацює з органом виконавчої служби, не вживає заходів для виконання покладеного на нього обов`язку зі сплати боргу, та протягом тривалого часу ухиляється від виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/6824/17 від 24.07.2017, порушуючи принцип обов`язковості судових рішень, то дані обставини слугували б підставою для звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Однак, згідно автоматизованої системи виконавчого провадження за час примусового виконання рішення суду державний виконавець жодного разу не звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника ПП «ВК і К» у праві виїзду за межі України.

Вищезазначені обставини свідчать про свідоме ухилення боржником від виконання рішення суду та про не вжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів спрямованих щодо примусового виконання рішення суду.

Із Постанови від 20.01.2023 року не вбачається, які саме заходи вжито державним виконавцем в ході примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області № 904/6824/17, а твердження державного виконавця про відсутність майна є безпідставним, оскільки у власності боржника наявне майно на яке можливо звернути стягнення.

Висновок державного виконавця щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Тому скаржник вважає, що така постанова є необґрунтованою, безпідставною і такою, що винесена передчасно, а рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 cкаргу Приватного підприємства "ЯВІР-2005" на дії Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко О. М. прийнято до розгляду. Призначено розгляд скарги у судовому засіданні на 02.03.2023.

28.02.2023 від державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко О. М. надійшов відзив на скаргу, в якому зазначає, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845» Порядок викладено у новій редакції, зокрема, з переліку повноважень органів казначейства виключено норму щодо виконання останніми постанов державного виконавця про арешт коштів боржника. Тому у органів Державної казначейської служби України відсутні правові підстави для прийняття до виконання постанов державного виконавця про арешт коштів.

03.03.2023 від державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко О. М. надійшов доповнений відзив на скаргу.

02.03.2023 розгляд скарги в судовому засіданні не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Золотарьової Я.С. на лікарняному з 27.02.2023 по 03.03.2023.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 27.03.2023.

У судове засідання 27.03.2023 представники сторін не з`явились.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На примусовому виконанні у Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував наказ Господарського суду Дніпропетровської області № 904/6824/17 від 24.07.2017.

Виконавче провадження за цим виконавчим документом було відкрито державним виконавцем 14 квітня 2022 року за № 68799301.

07.02.2023 на адресу стягувача надійшла Постанова державного виконавця від 20.01.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як підставу для повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець зазначив, що у боржника відсутнє майно з посиланням на п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 3 цієї ж статті наділяє державного виконавця широким колом повноважень для ефективного виконання рішення суду, адже метою виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження с примусове виконання судових рішень (стаття 1 і 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом із тим п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів Стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тобто, державний виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо розшуку майна боржника, використовуючи надані йому права та повноваження, і лише у разі якщо ці заходи виявилися безрезультатними, він повертає виконавчий документ стягувачу шляхом винесення постанови.

Відповідно до ч. 1, 2, 10 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Так, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень разом з відкриттям ВП N68799301 державним виконавцем були надіслані запити до ДФС та МВС, згідно відповідей яких було встановлено, що у боржника є шість відкритих банківських рахунків, а також зареєстровані транспортні засоби:

- ГАЗ модель 3307-1012 (2002 рік випуску, VIN: НОМЕР_1 ),

- НОМЕР_2 модель 110247 (2003 рік випуску, VIN: НОМЕР_3 ), . ИЖ модель 2717.230 (2005 рік випуску, VIN: НОМЕР_4 ),

- FAW модель НОМЕР_5 (2007 рік випуску, VIN: НОМЕР_6 ),

- ГАЗ модель 3307 1012 (2003 рік випуску, VIN: НОМЕР_7 ),

- ГАЗ модель 3309 (2005 рік випуску, VIN: НОМЕР_8 )

- FAW модель СА 1011 CARGO (2007 рік випуску, VIN: НОМЕР_9 ),

- FAW модель НОМЕР_5 (2007 рік випуску, VIN: НОМЕР_10 ),

- ГАЗ модель 3307 12 СПГ (2006 рік випуску, VIN: НОМЕР_11 ),

- ГА3 модель AC-G-3302 AXI-1 (2013 рік випуску, VIN: НОМЕР_12 ),

- НОМЕР_2 модель 110247 (2003 рік випуску, VIN: НОМЕР_3 ),

- ИЖ модель 2717.230 (2005 рік випуску, VIN: НОМЕР_4 ),

- ГА3 модель 3307 1012 (2003 рік випуску, VIN: НОМЕР_13 ),

- ГА3 модель 3309 (2005 рік випуску, VIN: НОМЕР_8 ),

- FAW модель НОМЕР_5 (2007 рік випуску, VIN: НОМЕР_14 ),

- FAW модель НОМЕР_5 (2007 рік випуску, VIN: НОМЕР_15 ),

- ГА3 модель 3307 12 СПІГ (2006 рік випуску, VIN: НОМЕР_11 ).

Однак, після виявлення вищезазначеного майна (коштів) державним виконавцем не було вчинено жодних дій для забезпечення реального виконання боржником зобов`язання та не накладено арешт на майно боржника та не оголошено транспорти засоби в розшук.

14 жовтня 2022 року заявником надіслано на адресу Світловодського ВДВС скаргу про бездіяльність державного виконавця з клопотанням про вчинення виконавчих дій щодо належного боржнику майна.

Скаргу стягувача начальник Світоводського ВДВС задовольнив, визнав дії державного виконавця такими, що не відповідють вимогам 10,11,13,56 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язав вжити всі заходи примусового виконання, спрямовані на фактичне виконання рішення.

08.11.2022 року державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, накладено арешт на кошти боржника та оголошено в розшук транспортні засоби боржника. Однак, з 17 транспортних засобів, належних боржнику державним виконавцем згідно постанови від 08.11.2022 оголошено в розшук лише 7.

Після цього, згідно відповіді МВС від 22.11.2022 року було повторно підтверджено відомості, що за боржником зареєстровано 17 транспортних засобів.

Однак, державний виконавець не оголосив решту транспортних засобів в розшук та не вчинивши більше жодних виконавчих дій спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Крім того, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з 14.04.2022 року за час примусового виконання державним виконавцем Світловодського ВДВС лише частково вчинені виконавчі дії, однак:

- не направлено запит до органу доходів і зборів щодо надання інформації по поданим боржником деклараціям та щодо надання фінансової звітності боржника;

- не направлено запити до реєстраційних органів (Державної служби України на морському та річному транспорті), щодо наявності у власності Боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна, та при його виявлені не здійснено належні заходи примусового виконання;

- не направлено запити до ДП "Національні інформаційні системи" щодо встановлення факту видання Боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування належним рухомим майном, котре належить Боржнику;

- не направлено запити до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника;

- із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, встановлення та/або перевірки наявності вигодонабувачів від діяльності Боржника, не направлено запити до Державної податкової служби України, її регіональних, структурних підрозділів, про надання інформації щодо суб`єктів, відповідно до правовідносин із котрими Боржник виступає податковим агентом.

Із Постанови від 20.01.2023 року не вбачається, які саме заходи вжито державним виконавцем в ході примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/6824/17, а твердження державного виконавця про відсутність майна є безпідставним, оскільки у власності боржника наявне майно на яке можливо звернути стягнення.

Висновок державного виконавця щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Відтак, державний виконавець здійснював заходи щодо примусового виконання судового наказу № 904/6824/17 не дотримуючись вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, така постанова є необґрунтованою, безпідставною і такою, що винесена передчасно, а рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірним. Водночас, прохальна частина скарги не містить вимоги про скасування Постанови.

Суд уважає, що скаржником обрано неефективний спосіб захисту, оскільки він не просить суд скасувати саму Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Так у постанові Великої Палата Верховного Суду від 16.11.2022 по справі № 910/7310/20 зазначено таке.

«Враховуючи, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами ОСББ про те, що Постанова, якою закінчено виконавче провадження № 63537470, перешкоджає йому реалізувати свої права на примусове виконання остаточного Судового рішення.

Разом із цим Закон № 1404-VIII передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (див. підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Відповідно до висловлених раніше висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (див. mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови.

Також слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду вже скасовувала постанову державного виконавця за результатами касаційного перегляду судових рішень щодо розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця (див. постанову від 04.07.2018 у справі 761/12665/14-ц).

…Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що застосоване апеляційним судом у цій справі визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця ВДВС щодо своєчасного ненаправлення повідомлення про вчинення Товариством (боржником) кримінального правопорушення не відповідає зазначеним критеріям, оскільки Постанова про закінчення виконавчого провадження, яка перешкоджає ОСББ реалізувати свої права на виконання остаточного Судового рішення, після розгляду судом Скарги залишилась чинною.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного Судового рішення, є скасування Постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження № 63537470 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.».

Відтак, суд дійшов висновку, що скарга Приватного підприємства "ЯВІР-2005" на дії державного виконавця Світловодськаого відділу державної виконавчої сулжби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко О. М. в частині визнання неправомірним рішення державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко Олени Михайлівни про повернення виконавчого документа № 904/6824/17 від 20.01.2023 р. стягувачу згідно постанови від 20.01.2023 підлягає задоволенню, хоча за умови відсутності вимоги про скасування Постанови від 20.01.2023 такий спосіб захисту не є ефективним.

Скарга в частині зобов`язання уповноваженої особи Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення, шляхом вжиття всіх необхідних заходів для повного виконання виконавчого листа, виданого Господарським судом Дніпропетровської області № 904/6824/17 від 20.01.2023 не підлягає задоволенню, оскільки скаржник не вказує які саме заходи просить вжити. Крім того, суд позбавлений можливості зобов`язати державного виконавця здійснювати будь-які дії по виконавчому провадженню, яке не поновлено в порядку частини 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись статями 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного підприємства "ЯВІР-2005" на дії державного виконавця Світловодськаого відділу державної виконавчої сулжби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко О. М. задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Охріменко Олени Михайлівни про повернення виконавчого документа № 904/6824/17 від 20.01.2023 стягувачу згідно постанови від 20.01.2023.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання - 03.04.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статей 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 03.04.2023

Суддя Я.С. Золотарьова