ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/916/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Жильцов В.В. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції):

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» про стягнення 1716,09грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» про стягнення 1716,09грн. у тому числі 1584,00грн. основного боргу, 122,59грн. інфляційних нарахувань, 9,50грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» договору поставки №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2022р. позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» про стягнення 1716,09грн. та додані до неї документи передано за підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2022р. ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2022р. по справі №916/916/22 скасовано, справу №916/916/22 направлено до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

26.09.2022р. справа №916/916/22 повернута до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2022р відкрито провадження у справі №916/916/22, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.10.2022р о 11:30.

11.10.2022р. о 11:30 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2022р призначено судове засідання на 15.11.2022р о 12:15 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 15.11.2022р було оголошено перерву на 15.12.2022р о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2022р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 15.12.2022р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2022р відкладено судове засідання на 26.01.2023р о 11:50 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 15.12.2022р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2022р відкладено судове засідання на 26.01.2023р о 11:50 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 14.03.2023р було оголошено перерву на 23.03.2023р о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2023р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 23.03.2023р було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/916/22.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

14.06.2021р між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» (відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки №37-В-АМПУ-21 (далі договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар за кодом ДК 021:20-9 «Нафта і дистиляти» (дизельне паливо наливом), а Покупець прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, кількість та ціна на Товар, що поставляється згідно з цим договором, визначені у Специфікації (Додаток № 1 до цього договору) яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 5.1. договору поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі Замовлень Покупця, отриманих Постачальником протягом строку дії цього договору.

Пунктом 5.2. договору сторони передбачили, що місця та спосіб поставки товару: регіони України на умовах поставки DDP (Інкотермс-2010), за адресами згідно з Додатком № 3 до цього договору.

Згідно з п.5.6.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 4 робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на відповідну партію товару. Мінімальна партія товару, на яку оформлюється замовлення, складає 1 000 кг, за виключенням оформлення замовлення на залишок товару за договором. Замовлення на партію товару надається уповноваженою особою покупця, визначеною відповідно до пункту 5.3 цього договору. Замовлення на партію товару повинно містити: найменування, кількість та місце поставки (відповідно до п. 5.2 цього договору), технічні вимоги до поставки та спосіб поставки (автоцистерна), сезонність, тощо товару, що поставляється та може надаватися покупцем електронною поштою та/або з подальшим надсиланням оригіналу замовлення поштою. Датою отримання замовлення постачальником, вважається дата відправлення покупцем замовлення електронною поштою.

Відповідно до пп.5.6.5.1 договору прийом товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем згідно з порядком, передбаченим інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. №281/171/578/155, Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06. 2007 р. №271/121.

В п.п. 5.6.2 п. 5.6 договору визначено, що датою поставки покупцю товару (партії товару) є дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару (партії товару) у строки та порядку, встановлені цим договором.

В п. 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках передбачених чинним законодавством України, і діє до 30.09.2021 включно, а в частині здійснення розрахунків покупцем за поставлений товар - до повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п.14.1-14.4 зазначеного договору невід`ємною частиною цього договору є специфікація (додаток № 1 до цього договору), відокремлені підрозділи (філії) покупця (додаток № 2 до цього договору), перелік місць та способів поставки товару (додаток № 3 до цього договору) та форма замовлення (додаток № 4 до цього договору).

Як вказує позивач, з метою належного виконання договору та приписів обов`язкових постанов, відповідач звертався до Ізмаїльської філії позивача листами №0607/21 від 06.07.2021р, №1008/21 від 10.08.2021р, №2608/21 від 26.08.2021р, №0109/21 від 01.09.2021р та 1609/21 від 16.09.2021р з проханням дозволити бункерування суден позивача, а саме суден: «Айдар», «Лоцман Ємельянов», «Інгульський» за схемою згідно п. 14 додатку №3 до договору «автоцистерна - судно Покупця» на причалах Ізмаїльської філії та забезпечити проведення операції, в тому числі пожежними нарядами та боновим загородженням під час бункерування. Відповідачем гарантовано оплату зазначених у листах послуг. Ізмаїльською філією за вищезазначеними заявками надавались послуги з забезпечення пожежними нарядами (чергування пожежного фахівця при проведенні вогневих та пожежнонебезпечних робіт на судні) та послуги з постановки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями під час бункерувальних операцій з автоцистерн ТОВ «Сервісна компанія САБСОІЛ». Надані Ізмаїльською філією позивача послуги - прийняті ТОВ «Сервісна компанія САБСОІЛ» у повному обсязі, що підтверджено підписом та печаткою відповідача в наведених нижче актах прийому-передачі наданих послуг, а також оплатою деяких виставлених Ізмаїльською філією рахунків.

Позивач зазначає, що предметом цього позову є послуги надані позивачем згідно заявки ТОВ «Сервісна компанія САБСОІЛ» №0607/21 від 06.07.2021р щодо бункерування суден «Айдар» та «Лоцман Ємельянов», а саме забезпечення під час бункерувальної операції зазначених суден пожежним нарядом та боновим загородженням. Ізмаїльською філією позивача було надано заявлені послуги. За результатом надання послуги з чергування пожежного фахівця при

проведенні вогневих та пожежнонебезпечних робіт на зазначених суднах сторонами складено та підписано акт приймання-передавання виконаних робіт/наданих послуги №2275/13 від 12.07.2021р. За надану послугу Ізмаїльською філією виставлено рахунок №2275/13 від 12.07.2021р на суму 1584,00грн. Станом на 16.05.2022р направлений позивачем рахунок не сплачено, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1584,00грн.

Як зазначає позивач, з метою здійснення досудового врегулювання спору, позивачем було направлено вимогу на адресу відповідача №42/14-01-06/Вих від 12.01.2022р про сплату виниклої заборгованості, яка станом на 16.05.2022р не отримана відповідачем та повернена на адресу відправника (позивача) у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується інформацією, отриманою за трекінг-номером відправлення №970 та довідки про причини повернення посилання.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати заборгованості за надані послуги, позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував останньому 122,59грн інфляційних нарахувань, 9,50грн 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 1584,00грн основного боргу, 122,59грн інфляційних нарахувань, 9,50грн 3% річних.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2021р між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №37-В-АМПУ-21 відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар за кодом ДК 021:20-9 «Нафта і дистиляти» (дизельне паливо наливом), а Покупець прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

При цьому факт виникнення між сторонами правовідносин з надання послуг підтверджується заявкою відповідача та актом про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як з`ясовано судом, розрахунки між сторонами здійснювались шляхом оплати рахунків, які виставлялись Ізмаїльською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ», складених на підставі підписаних обома сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт. При цьому суд наголошує, що підписанням актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) сторони не лише погодили обсяг наданих послуг, а також й ціну - вартість даних послуг.

Так, судом встановлено, що відповдіач направив до ДП АМПУ лист - замовлення №0607/21 від 06.07.2021 р., у якому відповідач у зв`язку з необхідністю поповнення запасів дизельного пального на судно «Айдар» згідно договору поставки №36-В-АМПУ-21 від 14.06.2021р просить 07.07.2021р дозволити бункерування ТОВ «Сервісна компанія «САБСОІЛ» дизельним паливом за схемою автоцистерна - борт судна на причалі філії Ізмаїльської філії ДП АМПУ. Відповідач просив позивача оформити перепустки на представників ТОВ «Сервісна компанія «САБСОІЛ» та забезпечити під час бункерувальної операції л/к «Лоцман Ємельянов» та буксира товкача «Айдар» пожежним нарядом та боновим загородженням або іншими засобами забезпечення екологічної безпеки, які передбачені обов`язковими постановами порту та будуть більш економічно вигідними для ТОВ «Сервісна компанія «САБСОІЛ».

Як вбачається із наявного в матеріалах справи та підписаного обома сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт №2275/13 від 12.07.2021р, відповідач отримав від Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ізмаїльського морського порту) послуги чергування пожежного фахівця при проведенні вогневих та пожежонебезпечних робіт на судні на суму 1584,00грн. у тому числі ПДВ 20%.

Як встановлено судом, Ізмаїльською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Ізмаїльського морського порту) для оплати наданих згідно акту №2275/13 від 12.07.2021р був сформований та надісланий на адресу відповідача рахунок №2275/13 від 12.07.2021 р. на суму 1584,00грн.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, надання з боку позивача вищевказаних послуг є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказані послуги відповідно до вимог чинного законодавства. Той факт, що між сторонами відсутні договірні відносини не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку сплатити надані послуги, оскільки надання цих послуг виникло внаслідок вчинення дій.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки між сторонами не було узгоджено чіткого строку для оплати наданих послуг, суд доходить висновку про необхідність застосування у даному випадку положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому кредитор може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі N 910/17838/17.

Таким чином, сплата відповідачем наданих позивачем послуг повинна була відбутися у семиденний строк від дня пред`явлення рахунків на оплату.

Однак, станом на день розгляду справи рахунок №2275/13 від 12.07.2021 р. на суму 1584,00грн відповідачем не сплачений.

При цьому наявність спірної суми заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем наданих послуг або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1584,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 122,59грн інфляційних нарахувань, 9,50грн 3% річних слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивачем у позовній заяві зазначений період нарахування з 05.03.2021р по 16.05.2022р.

Однак у судовому засіданні позивач надав пояснення стосовно періоду нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань в яких зазначив, що у позовній заяві було допущено помилку, а саме невірно зазначений рік початку періоду нарахування та вказав, що періодом нарахування є 05.03.2022р 16.05.2022р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 9,50грн за період з 05.03.2022р по 16.05.2022р, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 9,50грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань у сумі 122,59грн за період з 05.03.2022р по 16.05.2022р, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні нарахування у сумі 122,59грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» про стягнення 1716,09грн. у тому числі 1584,00грн. основного боргу, 122,59грн. інфляційних нарахувань, 9,50грн. 3% річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ про стягнення 1716,09грн задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська,2, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, ) 1584,00грн основного боргу, 122,59грн інфляційних нарахувань, 9,50грн 3% річних, 2481,00грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 27 березня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова