ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1201/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№4-13/23 від 23.03.2023) Державного закладу "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" (67793, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Курортне, вул. Чорноморська, буд.11 А, код ЭДРПОУ 01982005) про забезпечення позову відносно осіб, які можуть отримати статус учасників справи (відповідачі) Cергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67780, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Сергіївка, вул. Гагаріна, буд.3, ), Комунального підприємства "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради" (67780, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, смт Сергіївка, вул. Лісна, буд. 2, ), осіб, які можуть отримати статус третіх осіб: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та державного реєстратора Старокозацької селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Тарасенко Ольги Олександрівни (67780, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, с. Старокозаче, вул. Горького, буд. 35)

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 Державний заклад "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно осіб, які можуть отримати статус учасників справи (відповідачі): Cергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Комунального підприємства "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради", осіб, які можуть отримати статус третіх осіб: ОСОБА_1 та державного реєстратора Старокозацької селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Тарасенко Ольги Олександрівни, згідно якої просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0864 площею 0.0766 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, село Курортне, та заборони Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0864 площею 0.0766 га, на користь інших осіб.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що у Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій Приморський Міністерства охорони здоров`я України на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.2000 І-ОД 004275 знаходиться у постійному користуванні 150,6279 гектарів землі в межах населеного пункту: Одеська область, село Курортне.

На замовлення Санаторію виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В листі землевпорядної організації ПП "Гео-Кадастр" №12-08/1 від 12.08.2022 вказано, що землевпорядною організацією встановлено, що, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0864 знаходиться в межах 150,6279 гектарів, визначених Державним актом І-ОД № 004275 від 12.03.2000.

17.02.2023 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з`явилася інформація про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0864 зареєстрована Державним реєстратором Старокозацької селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Тарасенко О.О. на праві приватної власності за Сергіївською селищною радою Білгород Дністровського району Одеської області.

В подальшому спірна земельна ділянка була передана у постійне користування Комунальному підприємству "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради".

Такі дії мають наслідком втрату Державним закладом "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" спірної земельної ділянки, яка фактично була передана без достатньої правової підстави з державної власності у приватну та в подальшому у постійне користування комунальному підприємству.

Відтак, посилаючись на ст.136,137 ГПК України, заявник зазначає, що в разі не застосування заходів забезпечення позову при вирішенні позову на користь Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій Приморський Міністерства охорони здоров`я України, останній не зможе виконати рішення суду щодо повернення земельних ділянок, оскільки може бути змінено власника цієї земельної ділянок та відповідно санаторій буде змушений подавати новий позов до інших осіб.

При цьому заявник вказує що предметом позову, який він планує подати, є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Розглянувши заяву Державного закладу "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" про забезпечення позову та дослідивши подані заявником докази, суд вказує наступне.

Відповідно до ст.136 ГПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо доцільності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адекватності заходу до забезпечення позову, тобто його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а також справедливого балансу інтересів сторін у справі.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як встановлено судом, предметом майбутнього позову заявника є вимоги про витребування із незаконного володіння Cергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та Комунального підприємства "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради" спірного нерухомого майна (земельної ділянки). При цьому у підтвердження належності заявнику на праві постійного користування спірної земельної ділянки останнім надано Державний акт на право постійного користування землею та також лист ПП "Гео-Кадастр", який містить інформацію щодо знаходження спірної земельної ділянки в межах землі, визначеної Державним актом, виданим на ім`я заявника.

В той же час наданий заявником витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить, що стосовно спірного нерухомого майна протягом короткого проміжку часу було вчинено реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та права постійного користування за Cергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області та Комунальним підприємством "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради" відповідно.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Враховуючи, що предметом позову стане витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, за думкою суду, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в даному випадку дослідженню підлягає обставина того, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Близький за змістом висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

Враховуючи доводи заявника, наявні в матеріалах справи докази, а також наявність інших судових спорів, на які посилається заявник, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника (у разі задоволення позову), за захистом яких має намір звернутися заявник з віндикаційним позовом.

При цьому, суд також відзначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Що стосується безпосередньо способу забезпечення позову, суд вказує наступне.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони Cергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі у користування земельної ділянки.

Фактично метою вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку є запобігання можливості розпорядження спірною земельною ділянкою, зміни власників (користувачів) такого майна, а також запобігання припиненню існування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Обтяження речових прав на нерухоме майно можна розуміти як тимчасові або постійні додаткові обов`язки власника враховувати певні обставини при вчинені правочинів з об`єктом нерухомого майна. Обтяження прав можуть полягати не лише у додаткових обов`язках власника але і у обмеженнях його правомочностей з володіння, користування і розпорядження нерухомим майном або його частиною. У зв`язку з цим, власник майна не може у повному обсязі реалізовувати своє право власності на об`єкт нерухомості.

Видами обтяжень речових прав, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

Визначення поняття "арешт" Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить. В той же час положеннями ч.2 ст.2 названого Закону встановлено, що інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України та законах України.

Таке поняття визначено Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно до практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, арешт - це накладення заборони на право розпоряджатися, зокрема, нерухомим майном, до визначення його подальшої долі.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме такого заходу забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Більш того, оскільки накладення арешту жодним чином не впливає на можливість користування майном, вжиття такого заходу жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів як Сергіївської селищної раді Білгород-Дністровського району Одеської області, так і Комунального підприємства "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради".

До висновку про співмірність такого заходу як арешт та про визначення арешту як заходу, що прямо стосується предмету позову, який Заявник має намір подати до суду, дійшов Касаційний господарський суд Верховного Суду зокрема у постановах по справам №916/3966/21 та 916/53/22.

Стосовно інших вимог заявника про забезпечення позову шляхом заборони Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування земельної ділянки на користь інших осіб, суд зазначає, що вказані заходи є похідними від заходів про накладення арешту. Більш того, накладення арешту охоплює всі зазначені в заяві дії, пов`язані з відчуженням земельних ділянок на користь будь-яких осіб, їх поділу чи передачі в користування іншим особам.

У зв`язку з цим, а також враховуючи обставину передання спірної земельної ділянки наразі у постійне користування Комунального підприємства "Курорт - Сервіс" Сергіївської селищної ради", що відрізняє обставини у даній справі від обставин справи №916/3966/21, на яку посилається заявник, суд вважає достатнім для забезпечення позову накладення арешту, а отже в іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що особа, яка може набути статусу відповідача, не позбавлена права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного закладу "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" про забезпечення позову за вх.№4-13/23 від 23.03.2023 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0766 га, кадастровий номер: :04:001:0864 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 208).

Стягувач: Державний заклад "Спеціалі зований (спеціальний) санаторій "Приморський" Міністерства охорони здоров`я України" (67793, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Курортне, вул. Чорноморська, буд.11 А, код ЭДРПОУ 01982005)

Боржник: Cергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області (67780, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, смт Сергіївка, вул. Гагаріна, буд.3, )

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 27.03.2023 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання

в строки, встановлені Законом України „Про виконавче провадження.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна