ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"20" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/721/22
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Соловей Л.А.
при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,
за участю представників сторін:
від позивача: Карманський В.Б., ордер серія АО №1070912 від 04.10.2022 (в
режимі відеоконференції);
від відповідача: Смолинець Л.П., директор, наказ №67-к від 30.09.2021;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі заяву представника позивача від 23.01.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/721/22
за позовом Фізичної особи-підприємця Габер Ренати Вікторівни (м.Одеса)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо" (м.Житомир)
про стягнення 1482979,39грн,
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.01.2023 позов ФОП Габер Р.В. задоволено частково та стягнуто з ТОВ "ТУСМО" 576000,00грн основного боргу, 26815,62грн пені, 77640,15грн 3% річних, 240249,17грн інфляційних, 17430,68грн судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 560217,03грн пені, 246,42грн 3% річних, 1811,00грн інфляційних.

24.01.2023 представником позивача подано заяву від 23.01.20233 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 27500,00грн.

Ухвалою суду від 31.01.2023 заяву представника позивача від 23.01.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/721/22 прийнято до розгляду; розгляд заяви призначено на 20.02.2023.

17.02.2023 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, у якому зокрема зазначено, що заява позивача подана з порушенням вимог ч.8 ст.129 ГПК України, тому має бути залишена без розгляду. Крім того, враховуючи обсяг фактично наданої правової допомоги, її зміст, фінансовий стан сторін, розумність та доцільність надання правової допомоги, її неминучість, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, відсутність впливу вирішення справи на репутацію сторін та відсутність публічного інтересу до справи - вважає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги має бути зменшено на 90% (а.с.173-181).

У зв`язку з тим, що 20.02.2023 з 11год.35хв. до 13год.05хв. у Житомирській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі №906/721/22 не відбулось. Ухвалою господарського суду від 20.02.2023 розгляд заяви призначено на 20.03.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2023 заяву підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача 27500,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача при ухваленні додаткового рішення просив врахувати подане клопотання про залишення без розгляду заяви та про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується клопотання відповідача про залишення без розгляду заяви представника позивача від 23.01.2023 про розподіл витрат у частині наданої правничої допомоги суд зазначає наступне.

Приписами ст.ст.123, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач одночасно з позовною заявою подав попередній розрахунок судових витрат, який складається з судового збору та орієнтовних витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27500,00грн.

Судом враховується, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надійшла на електронну пошту суду 23.01.2023 о 16год.41 хв., тобто, з урахуванням вихідних днів, на протязі п`яти днів після ухвалення рішення. Рішення суду в цій справі ухвалено 17.01.2023). При цьому, суд врахував положення ч.4 ст.116 ГПК України, згідно якої якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день - у даному випадку 23.01.2023.

Враховуючи зазначене, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з доказами їх понесення/надання подана у строки та в порядку, передбаченому діючим процесуальним законодавством, що виключає можливість залишення без розгляду поданої ФОП Габер Р.В. заяви від 23.01.2023 про винесення додаткового рішення у справі.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27500,00грн, суд дійшов наступних висновків.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Згідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2467 від 12.02.2020, виданого Карманському Віталію Богдановичу та ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1070912 (а.с.52-53).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу, представником позивача надано укладений між Адвокатським бюро "Боченко та Партнери" (виконавець) та ФОП Габер Р.В. (замовник) договір №2022-08-12-2 про надання правової допомоги від 12.08.2022 (а.с.158).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати правничу допомогу, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати правничу допомогу на умовах передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 2.2. договору, оплата правничої допомоги здійснюється замовником у строк, вказаний у додатках до договору, та/або у строк визначений рахунком - фактурою, що надається виконавцем.

Сторонами укладено додаток №001 до договору №2022-08-12-2 від 12.08.2022 (а.с.159), відповідно до якого загальна вартість правничої допомоги становить 27500,00грн. Зазначена вартість правничої допомоги включає в себе:

- підготовка та подання позовної заяви 12000,00грн;

- участь у чотирьох судових засіданнях 12000,00грн (3000,00грн за одне судове засідання);

- підготовка одного з наступних процесуальних документів: відповіді на відзив або письмових пояснень - 3500,000грн за один документ.

Замовник здійснює повну оплату правничої допомоги, визначеної у п.1 цього додатку до договору в сумі 27500,00грн протягом 3 робочих днів з моменту підписання цього додатку до договору.

Факт наданих послуг замовнику - ФОП Габер Р.В. на суму 27000,00грн підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2022, 17.10.2022, 15.11.2022, 13.12.2022, 26.12.2022, 17.01.2022 у яких вказано найменування послуг, наданих адвокатським бюро, а їх оплата відповідним платіжним документом №27 від 17.08.2022 (а.с.163).

Суд звертає увагу, що акти здачі - приймання наданих адвокатських послуг, підписані між клієнтом та адвокатським бюро, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Скориставшись своїм правом, наданим ГПК України, прокурор заперечив проти заяви відповідача-2, серед іншого, мотивував неспівмірністю розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Частиною п`ятою статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При цьому, застосувавши критерії ч.4 ст.126 та на підставі ч.5 ст.126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат.

З актів приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2022 та 15.11.2022 вбачається, що вартість послуг за участь у судових засіданнях 17.10.2022 та 15.11.2022 в загальному становить - 6000,00грн.

На думку суду, розмір витрат у сумі 6000,00грн за участь адвоката у судових засіданнях Господарського суду Житомирської області, які відбувались в режимі відеоконференції 17.10.2022 (тривалість засідання 11хв) та 15.11.2022 (тривалість засідання 9хв) не відповідає критеріям розумності та є значно завищеним. Вказані послуги, враховуючи розумність та співрозмірність витраченого часу та зусиль, суд вважає можливим оцінити у розмірі 2000,00грн.

У задоволенні вимог про стягнення 4000,00грн витрат на правову допомогу за участь адвоката у судових засіданнях Господарського суду Житомирської області, які відбувались в режимі відеоконференції 17.10.2022 та 15.11.2022, слід відмовити.

Водночас, беручи до характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки позовної заяви, яка містить об`ємні арифметичні розрахунки заявлених позовних вимог, враховуючи факт невизнання позову відповідачем та значення справи для сторін, заявлені до відшкодування витрати, які визначені у актах прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2022, 13.12.2022, 26.12.2022 та 17.01.2022 на думку суду є правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд вважає безпідставними, оскільки доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про не обґрунтованість та не пропорційність таких послуг до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін, неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката по справі, ТОВ "ТУСМО" не надано.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у справі №906/721/22, наявні підстави, передбачені нормою п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, для покладення на відповідача судових витрат понесених на правничу допомогу п р о п о р ц і й н о розміру задоволених позовних вимог у сумі 17548,68грн.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача від 23.01.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/721/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо" (10006, м.Житомир, вул.Денишівська, 4, )

на користь Фізичної особи-підприємця Габер Ренати Вікторівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

17548,68грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви представника позивача від 23.01.2023 у справі №906/721/22 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 31.03.23

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у справу;

2,3- сторонам (рек)