ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1666/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 (суддя Боєва О.С., м. Запоріжжя, повний текст якого підписаний 09.12.2022), у справі №908/1666/22

за позовом: Концерну Міські теплові мережі, (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69095, м.Запоріжжя, вул.Парамонова, 15-В)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал, (69054, м. Запоріжжя, вул. Шкільна (Героїв Сталінграду), буд. 13; місцезнаходження об`єкта споживання: 69059, м. Запоріжжя вул. Європейська (Малиновського), буд. 4)

про стягнення 80038,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал суми 80038,64 грн. заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по червень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленої теплової енергії за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 75202671, укладеним з 01.11.2021.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал на користь Концерну Міські теплові мережі суму 80038 грн. 64 коп. заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал, на користь Концерну Міські теплові мережі суму 2 481 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Аріал в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невірну оцінку доказів у справі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що перш за все типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за №75202671 не є укладеним.

Вважає, що абзаци перший та другий ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII) не передбачають припинення раніше укладених договорів, а умова припинення раніше укладених договорів міститься в абзаці третьому ч. 5 ст. 13 Закону №2189-VIII, проте за умови обрання співвласниками моделі організації договірних відносин та укладання нового Договору.

Апелянт також вважає, що взаємопов`язаність попередніх договорів та нових прослідковується в п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

При цьому про факт прийняття або не прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги Відповідач дізнався виключно від представника Позивача в суді зі слів, які не підтверджені жодними доказами.

У скарзі посилається на те, що істотним є вирішення питання про чинність у часі як договору купівлі-продажу теплової енергії від 01.09.2006, так і договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за №75202671.

Наголошує на тому, що 01.09.2021 дію Договору №501806 було продовжено на строк до 01.09.2022, за відсутності обставин, вказаних у п. 10.2 Договору (припинення договору), за відсутності факту укладення нового договору та за відсутності будь-яких дій виконавця направлених на укладення нового договору. Додатково про факт визнання пролонгації договору №501806 свідчить його згадування в акті стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2021/2022 років від 08.10.2021, який складений Позивачем за участі представника ТОВ «Аріал» (а.с. 25).

Зазначає, що індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання оприлюднено Концерном «Міські теплові мережі» на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та на власному офіційному веб-сайті лише 02.10.2021. Тобто, станом на 01.09.2021 виконавцем (Концерном МТМ) не виконаний обов`язок по укладенню нових договорів (а саме на виконавців покладено обов`язок укласти договір) у відповідності до положень Закону України №2189-VIII, а отже, попередній договір вважався продовженими на той самий строк і на тих самих умовах, тобто до 01.09.2022.

Другим істотним чинником, який дає змогу встановити відсутність факту укладення договору приєднання у вказаних умовах апелянт називає те, що ст.ст. 205, 207 208 ЦК України встановлена обов`язкова письмова форма для угод між юридичними особами.

При цьому жодного письмового документа, жодної форми, яка б надала можливість встановити погодження (акцепт) ТОВ «Аріал» з умовами Типового договору не існує.

Порядок укладання господарських договорів, який передбачений ст. ст. 180-181 Господарського кодексу України також не дотриманий.

Заява-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яка міститься в матеріалах справи не підписана споживачем та повністю не заповнена, хоча вона є невід`ємною частиною Типового договору. Номер договору не міститься в самому договорі та сама історія його виникнення невідома. Без пояснень залишилося питання чи є цей номер особовим рахунком, адже до цього особовий рахунок був інший і про новий Позивач не повідомляв у жодний спосіб. У примірнику договору, який наданий суду, відсутні будь-які ідентифікатори, які можуть свідчити про відношення даного договору до ТОВ «Аріал» або до приміщення, яке є власністю ТОВ «Аріал».

Наступним доводом щодо неможливості укладання нового договору є те, що докази на виконання умови п. 4 типового договору (будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір) відсутні як у Позивача, так і в дійсності, адже підписана заява-приєднання (додаток) до типового договору відсутня та не підписувалася представниками Відповідача, жодного рахунку виставленого за типовим договором, починаючи з листопада 2021 року по червень 2022 року ТОВ «Аріал» не сплачувалось.

Щодо факту отримання послуги, то жодних документів, які б свідчили про факт отримання теплової енергії ТОВ «Аріал» в нежитловому приміщенні Позивачем не надано. Так, акт зняття показань із загальнобудинкового лічильника на початку опалювального сезону до матеріалів справи не доданий, показання в акті від 16.04.2021 (1732,499) (а.с. 26 зворотня сторона) не збігаються з показаннями в акті готовності до опалювального періоду від 08.10.2021 (0,015973) (а.с. 25), навіть за умови перенесення коми та більш пізні показання, і є меншими. Перший раз показання лічильника зустрічаються в рахунку лише за січень 2022 року - 1880,709. До цього в рахунках відсутні показання загальнобудинкового лічильника, що унеможливлює здійснення підрахунків. У рахунках зазначений один лічильник комерційного обліку, а існуючи інші лічильники відсутні, при цьому не з`ясованим залишилось чи вони комерційного обліку або розподільчого. У рахунках за травень та червень 2022 року показання різниці має негативне (від`ємне) значення. Тобто, показання лічильника не доведені належними доказами, а відсутність початкових показань унеможливлює здійснення або перевірку розрахунків.

Також апелянт звертає увагу суду щодо актів зняття показань із загальнобудинкового лічильника. Зокрема, що вони мають відповідні поля для підписів окрім представника Позивача ще представника виконавця послуг з утримання будинку та представника мешканців будинку, в той час, як у всіх актах ці поля не заповнені, а показання зняті виключно представником Позивача без залучення будь-кого іншого, що дає привід сумніватися в їх достовірності.

Стверджує, що наявність підписів представника виконавця послуг з утримання будинку та представника мешканців будинку повинні бути не тільки на актах зняття показань приладів обліку, а й на актах приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії.

Форма даного акту визначена Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12 жовтня 2018 року. Проте, такого акту в матеріалах справи не міститься. Тож, належних та допустимих доказів отримання теплової енергії Відповідачем у належному йому приміщенні Позивачем не надано.

При цьому, розрахунки наведені на аркуші 10 справи здійснені за іншою адресою - вул. Чумаченка 12, а тому не можуть бути прийняті як доказ.

Апелянт вважає рахунки, надані Позивачем, такими, що не відповідають вимогам до первинних документів. Зокрема, додані рахунки не містять дати складання, не містять посаду особи, прізвище якої міститься в рахунку. Більш того, зазначає, що Міністерство фінансів України у листі від 16.02.2017 № 31-11410-06-5/4339 зазначило умови, коли рахунок-фактура може бути первинним документом. Так, оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акту приймання- передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами. А як вже зазначалося апелянтом, рахунки Позивача не оплачувалися.

Також вказані рахунки апелянт вважає такими, що не відповідають вимогам та формі, передбаченій наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 від 31 січня 2020 року з назвою «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, що проводять господарську діяльність з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та є виконавцями відповідних комунальних послуг (п. 1).

Щодо розрахунків, які наведені на аркушах 112-113 справи, то апелянт їх також вважає неналежним, оскільки на аркуші 112 міститься таблиця «Інформація щодо спожитої теплової енергії по будинку та споживачу». У першому стовбці по декілька разів повторюється період (зазначений місяць та рік), у другому та третьому стовбцях зазначені показання прибору обліку; у четвертому стовбці міститься різниця між показаннями другого та третього стовбців; у п`ятому стовбці найменованому Гкал - подекуди є цифри, які збігаються з попередніми у четвертому стовбці, але не по кожному рядку; у шостому стовбці міститься цифри, які найменовані донарахування (жодних розрахунків не наведено); у сьомому стовбці міститься цифри приладу обліку з врахуванням донарахування вже по кожному рядку до березня 2022 року; у восьмому стовбці міститься, ймовірно, дані лічильників, яких принаймні три різних (зважаючи на їх номери). Жодні підрахування (підсумки) під стовпцями відсутні.

У наступній таблиці на аркуші 113 міститься таблиця з назвою «Інформація по приміщенню споживача» без зазначення що за споживач, що за приміщення. У даній таблиці містяться періоди з листопада 2021 по червень 2022 (останні три місяці проставлені нулі). У другому стовбці міститься «загальний обсяг Гкал на будинок (з урахуванням донарахувань)» - показники які взяті з нізвідки, далі є покажчики загальнобудинкових потреб (місць загального користування + функціонування Гкал) без жодних роз`яснень, що це таке та яким чином воно вирахувано, в тому числі без наведення тих саме площ місць загального користування та функціонування, далі йде показання індивідуального приладу обліку (одного з трьох) і якимось чином (невідомим підрахунком) з`являється загальний обсяг Гкал на приміщення.

У контексті того, що Позивач наполягає на факті укладання договору шляхом отримання послуги, апелянт звертає увагу на те, що в листопаді 2021 року показання комерційного приладу обліку до приміщення був рівень нулю. В разі, якщо порівняти дані в таблиці на аркуші 113 та в рахунках на аркушах 15-22 можна з`ясувати, що в першій таблиці відсутні показання загального обсягу Гкал на квітень 2022 року (проставлений нуль), а в рахунку за квітень 2022 (а.с. 20) показання містяться 1,313788 Гкал.

Все вищевказане, стосовно розрахунків свідчить про те, що ані вихідні дані, ані розрахунки не можна вважати належними, адже фактично вони не містять розрахунків, які б обґрунтовували предмет позову та суму позову.

Наведені на аркушах 15-22 рахунки містять розрахунок умовно-постійної частини опалення: в рахунках з листопада 2021 по січень 2022 саме взята кількість Гкал/годину в розмірі 0,014048 помножений на тариф 68835,96 та вирахувана сума в розмірі 967,00 з ПДВ. В рахунках лютого-квітня 2022 року кількість Гкал/годину вже 0,0140478, у травні-червні 2022 року 0,01404782. В даному випадку, по-перше, розрахунок умовно-постійної частини опалення повинен відбуватися у відповідності до п. 53 постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2022 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги», в якому зазначено «розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-постійної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та планованого прибутку, зазначених у пункті 51 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії».

У свою чергу примірні форми, необхідні для розрахунку двоставкових тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води містяться в наказі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 162 від 17 липня 2019 року.

У розрахунках, які надані Позивачем, відсутні вищевказані форми та вихідні дані, які б надавали змогу вирахувати умовно-постійну частину опалення. По-друге, в рахунках, поясненнях Позивача відсутні відомості суто математичного характеру - яким чином, до якого знаку повинні братися показання, чи можливе їх округлення. Все це впливає на кінцевий результат та, відповідно, підлягає стягненню з Відповідача, а отже є суттєвим.

Одночасно у змісті апеляційної скарги викладено клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги, яке мотивовано отриманням рішення суду засобами поштового зв`язку 16.12.2022, що апелянт підтверджує копією конверту, в якому надійшло рішення суду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався. Про надання часу для подачі відзиву повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відправлення №84.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Дармін М.О., Березкіна О.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 10.01.2023 здійснено запит матеріалів справи №908/1666/22 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

24.01.2023 матеріали справи №908/1666/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 25.01.2023 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 у справі №908/1666/22; зупинено дію рішення на час апеляційного розгляду справи; з урахуванням суми спору, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий час на подачу відзиву, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Позивач Концерн Міські теплові мережі є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України Про природні монополії та за приписами статті 19 Закону України Про теплопостачання, як монополіст, не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Концерн Міські теплові мережі діє на підставі Статуту. Основною метою діяльності Концерну Міські теплові мережі є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.

За договором купівлі-продажу від 28.07.2006, посвідченого приватним нотаріусом 28.07.2006 (зареєстрованого у реєстрі за № 2102), Товариство з обмеженою відповідальністю Аріал (Покупець за договором, відповідач у даній справі) придбало у власність нежиле приміщення І підвалу літера А-5, загальною 208,1 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. № 4.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, 08.08.2006 на підставі вказаного договору купівлі-продажу внесено запис про реєстрацію за ТОВ Аріал права приватної власності на вищевказане нежиле приміщення.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 19.02.2016 №22 вулицю Малиновського міста Запоріжжя перейменовано на вулицю Європейську.

01.09.2006 між ТОВ Аріал (Споживач) та Концерном Міські теплові мережі (Теплопостачальна організація, позивач у справі) укладено договір № 501806 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору, та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.1.3 Договору сторони зобов`язуються у випадках зміни діючого законодавства України під час дії договору привести умови даного договору у відповідність з вимогами законодавства.

Пунктом 3.1.7 договору передбачено, що споживач має право на отримання теплової енергії, гарячої води в обсягах і з параметрами якості відповідно до договору та нормативно - правових актів.

Відповідно до пунктів 3.2.2-3.2.4 договору, споживач зобов`язується забезпечувати належний стан обслуговування та безпеку експлуатацію власної системи теплоспоживання і тепловикористовуючих установок відповідно до проекту. Зберігати обладнання, прилади комерційного обліку та пломби на них в належному стані. Терміново письмово повідомити теплопостачальну організацію про недоліки у роботі приладів комерційного обліку.

Згідно з п. 3.1.3 договору споживач має право на поновлення постачання теплової енергії, гарячої води своїх об`єктів з дозволу теплопостачальної організації та органів Держенергонагляду після усунення порушень, якщо постачання було припинено (обмежено) без розірвання договору.

У разі порушення теплопостачальною організацією умов договору споживач має право викликати її представника за письмовим зверненням для складання та підписання акту, у якому зазначаються види порушень, терміни їх усунення тощо (п. 3.1.5 договору).

Пунктом 3.2.10 договору встановлено, що споживач зобов`язується письмово сповіщати теплопостачальну організацію про продаж власного приміщення, розірвання договору оренди, зміну власного найменування, організаційно правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, керівника, статусу платника податків, ліквідацію, реорганізацію, тощо, а також про зміну орендарів приміщень балансової належності теплових мереж споживача не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.4 цього договору він набуває чинності з 01.09.2006 і діє до 01.09.2007. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік від дати, вказаної у п.10.1, якщо не відбулася ні одна із обставин, вказаних у п. 10.2.

За умовами пункту 10.2 договору, договір припиняє свою дію у випадках:

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однієї із сторін.

02.10.2021 Концерн Міські теплові мережі оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Таким чином, як вказує позивач, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном Міські теплові мережі з Товариством з обмеженою відповідальністю Аріал укладено типовий індивідуальний договір № 75202671 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська (колишня назва Малиновського), буд. 4 (далі за текстом Договір), відповідно, раніше укладений з відповідачем договір №501806 припинив свою дію.

Пунктом 4 Типового індивідуального договору № 75202671 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика).

Згідно з п. 32 типового договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Згідно з п. 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

В п. 41 договору зазначені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором та у разі несвоєчасного здійснення платежу за послугу сплачувати пеню в розмірі, встановленому цим договором, а саме, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 45 договору).

ТОВ Аріал є власником нежилого приміщення І підвалу літера А-5, загальною 208,1 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Європейська (колишня назва Малиновського), буд. 4, яке розташоване у житловому будинку.

За свідченням позивача даний будинок обладнаний приладом обліку теплової енергії SHARKY № 58710268, про що свідчать Акти зняття показань приладів обліку теплової енергії від 04.04.2022, від 16.04.2021.

Позивач зазначає, що ним надано відповідачу послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по червень 2022 року на загальну суму 80038,64 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 4, в якому знаходиться приміщення ТОВ Аріал, позивач підтверджує рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Концерном МТМ були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 75202671 за листопад 2021 року на загальну суму 5513,15 грн.; за грудень 2021 року на загальну суму 14 155,53 грн.; за січень 2022 року на загальну суму 15 694,03 грн.; за лютий 2022 року на загальну суму 7819,57 грн.; за березень 2022 року на загальну суму 29799,86 грн.; за квітень 2022 року на загальну суму 5162,56 грн.; за травень 2022 року на загальну суму 946,97 грн; за червень 2022 року на загальну суму 946,97 грн.

Рахунки надавалися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку теплової енергії.

Враховуючи те, що ТОВ Аріал не сплатило суму боргу за отриману теплову енергію, Концерн МТМ звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення 80038,64 грн. заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, господарський суд виходив із того, що через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування Концерном відповідно до вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), між Концерном МТМ та ТОВ Аріал з 01.11.2021 фактично укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 75202671. В свою чергу, договір № 501806 від 01.09.2006 про постачання теплової енергії у гарячій воді вважається припиненим з 01.11.2021.

Позивачем первинними документами бухгалтерського обліку доведено надання послуг з постачання теплової енергії відповідачу у заявленому розмірі за спірний період. З огляду на відсутність з боку відповідача оплати за надані послуги у передбачені строки та в повному обсязі вказане є підставою для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України Про теплопостачання від 02.05.2005 №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст. 24, 25 Закону України Про теплопостачання та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України Про теплопостачання визначено, що:

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Отже, обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

У офіційному виданні Голос України № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі Закон).

Відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статтею 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 даного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 24 Закону України Про теплопостачання встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 3, 6 ст.19 Закону України Про теплопостачання споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Так, 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України Про житлово-комунальні послуги, зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У частині 1 ст. 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 та № 1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України Про житлово-комунальні послуги договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

02.10.2021, на виконання вимог Закону, Концерн Міські теплові мережі оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/).

Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну МТМ публічних договорів опубліковано на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).

Згідно з п. 1 оприлюдненого Концерном Міські теплові мережі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно матеріалів справи ТОВ Аріал є власником нежитлового приміщення І підвалу (літ. А-5) площею 208,1 кв.м. (вбудоване) по вул. Європейській, буд. 4 у м. Запоріжжі, яке знаходяться в багатоквартирному будинку № 4 по вул. Європейській (колишня назва Малиновського) у місті Запоріжжі. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку.

У визначений нормативними актами строк співвласниками житлового будинку за адресою: вул. Європейська, буд. 4 у м. Запоріжжі, та безпосередньо відповідачем, як власником нежитлового приміщення у цьому будинку, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії Концерном «Міські теплові мережі» (позивач у справі).

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства і матеріалів справи, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-деного строку з моменту опублікування Концерном відповідно до вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що типовий індивідуальний договір № 75202671 між Концерном МТМ та ТОВ Аріал є укладеним з 01.11.2021. В свою чергу, попередньо укладений між сторонами договір № 501806 від 01.09.2006 про постачання теплової енергії у гарячій воді припинив свою дію з 01.11.2021.

З цього приводу відхиляються доводи апеляційної скарги про:

- чинність між сторонами договору № 501806 від 01.09.2006 та відсутність підстав його припинення;

- пролонгації договору №501806 строком до 01.09.2022;

- що умова припинення раніше укладених договорів міститься в абзаці третьому ч. 5 ст. 13 Закону №2189-VIII, проте за умови обрання співвласниками моделі організації договірних відносин та укладання нового Договору.

Щодо доводів апелянта, що про факт прийняття або не прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги Відповідач дізнався виключно від представника Позивача в суді зі слів, які не підтверджені жодними доказами, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки письмова фіксація відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку на обрання будь-якої моделі відносин із постачальником послуги не передбачена нормами Закону №2189.

Також відхиляються, як такі, що суперечать нормам законодавства, а саме ст.24 Закону України «Про теплопостачання» доводи апелянта стосовно того, що станом на 01.09.2021 виконавцем (Концерном МТМ) не виконаний обов`язок по укладенню нових договорів, оскільки саме на виконавців покладено обов`язок укласти договір, тому що всупереч наведеному відповідачем саме на споживачів Закони України «Про теплопостачання» покладає обов`язок по укладенню договорів з надання послуги теплопостачання (в даному випадку споживачем є відповідач).

Щодо посилань апелянта на недотриманні в даному випадку норми ст.207 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми для угод між юридичними особами, то в даному випадку застосуванню підлягають норми спеціального Закону №2189 щодо порядку і факту укладення договору.

Так, відповідно до вимог цього Закону індивідуальні типові договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Оскільки нежитлове приміщення, власником якого є відповідач, є невід`ємною (вбудованою) частиною житлового будинку за адресою: вул. Європейській, буд. 4 у м. Запоріжжі, відповідно, відповідач є співвласником житлового будинку, члени якого не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, протилежного відповідачем не наведено у скарзі та заявах по суті спору, відповідні докази також не надані, відтак, індивідуальний договір є укладеним в силу вимог Закону.

Щодо факту отримання послуги.

Згідно з п.п. 3, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2021 № 382 Про початок опалювального періоду 2021-2022 років у м. Запоріжжя встановлено, що забезпечення Концерном Міські теплові мережі початку опалювального періоду для житлових будинків незалежно від форм власності та відомчої належності та нежитлових будівель підприємств, установ і організацій здійснюється з 01 листопада 2021 року.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.03.2022 № 124 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя з 31 березня 2022 року з проведенням Концерном МТМ відключення споживачів теплової енергії.

Таким чином, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Європейська (Малиновського), буд. 4, в якому знаходиться нежиле приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі.

В той же час, для правильного вирішення спору в даному випадку позивач має довести не тільки факт надання послуги, а й підтвердити обсяг наданої послуги у спірний період на заявлену у позові суму.

Так, нежитлове приміщення відповідача площею 208,1 кв.м. (вбудоване) знаходиться в житловому будинку № 4 по вул. Європейській у місті Запоріжжі.

Як зазначено у позові, житловий будинок № 4 по вул. Європейській у місті Запоріжжі оснащений комерційним засобом обліку. Відтак, згідно п.11 типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку.

В той же час, як правильно вказав відповідач відповідного акта приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії матеріали справи не містять.

При цьому також позивачем не доведено належними і допустимими доказами помісячного обсягу теплоносія, поданого на вказаний житловий будинок, зокрема і відповідачу. Звідси не підтверджені первинними документами (актами зняття показань лічильника, актами наданих послуг) дані, наведені у щомісячних рахунках, які виставлені відповідачу.

Так, акт зняття показань приладу обліку теплової енергії (комерційного вузла обліку у будинку - SHARKY № 58710268) від 16.04.2021 взагалі не стосується спірного періоду (листопад 2021-червень 2022 року), крім того, вказаний акт, як і акт зняття показань приладу обліку теплової енергії від 04.04.2022 складені та підписані одноосібно представником позивача (зацікавленою особою), представником же виконавця послуг з утримання будинку та представником мешканців будинку такий акт не підписаний, а тому зазначені у ньому показники не можна визнати об`єктивними.

Як правильно вказав апелянт розрахунок основного боргу по приміщенню відповідача наведений взагалі за іншою адресою вул. Чумаченка, 12 (а.с.10), таким чином, він не стосується даного спору.

При цьому, відповідно до матеріалів справи нежитлове приміщення І підвалу (літ. А-5) у житловому будинку № 4 по вул. Європейській у м. Запоріжжі, яке належить ТОВ Аріал на праві приватної власності, також оснащено приладом обліку теплової енергії, про що зазначив відповідач у відзиві на позов та надав до нього в якості доказів показники лічильника у спірному періоді.

Зазначене також підтвердив і позивач у відповіді на відзив, до якого надав детальну інформацію по здійсненим нарахуванням по нежитловому приміщенню відповідача (а.с.112-113), вказавши про врахування даних засобу обліку відповідача при виставленні рахунків.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що обидві сторони при цьому не надали в якості доказу до матеріалів справи акта приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії відповідача. Таким чином, не можливо встановити яким чином такий засіб обліку обліковується у позивача, як комерційний або як розподільний.

Доводи позивача про врахування показників засобу обліку відповідача у виставлених рахунках спростовані змістом рахунків, в яких дані показників засобу обліку відповідача відсутні, а наведені показники не збігаються із наданими відповідачем.

Слід наголосити, що відповідач у справі не заперечує факту того, що його приміщення є опалюваним.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 (далі Методика №315), опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії / прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення / опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії / вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Згідно з п.5 ч.2 ст.10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Нормами п.3 розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги (п.п.1 п.4 розділу І Методики).

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачем не доведено первинними документами обсяг послуги, що поставлена та розподілена на відповідача, при цьому невідомо яким чином обліковується засіб обліку відповідача у звітності позивача як комерційний чи розподільний, з метою застосування вірної формули Методики, судом першої інстанції здійснений неправильний висновок про доведення позивачем факту надання послуги з теплопостачання відповідачу саме у заявленому у позові розмірі, а відтак і наявності несплаченої заборгованості.

Також колегія суддів наголошує, що згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном МТМ для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374.

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.

Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину).

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Як правильно зазначив апелянт позивачем у позові не обґрунтовано, яким чином і за якою формулою Методики здійснювалось нарахування відповідачу умовно-постійної складової тарифу, в той час як рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 № 374 містить принаймні три різних тарифи.

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не доведено надання послуги відповідачу з теплопостачання на суму 80038,64 грн. у спірний період, що є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, що стало підставою ухвалення неправильного рішення у справі.

З огляду на недоведення позивачем щомісячного обсягу наданої послуги та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам апелянта стосовно невідповідності рахунків вимогам до первинних документів, як таким, що не впливають на остаточне рішення у цій справі.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, приходить висновку, що доводи апеляційної скарги про не з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Слід прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 80 038,64 грн.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги та відмову у позові, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову покладаються на позивача.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Позивача.

Оскільки загальна ціна позову становить 80 038,64 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 у справі №908/1666/22 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 у справі №908/1666/22 - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Концерну Міські теплові мережі до Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал про стягнення 80038,64 грн. відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Стягнути з Концерну Міські теплові мережі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аріал 3721,50 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.03.2023

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін