Справа № 909/281/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

29.03.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс", вул. Кудрявська, буд. 23, м. Київ, 04053

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг в сумі 24 835 грн 41 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів в сумі 24835 грн 41 коп., з яких 17088 грн 32 коп. - заборгованість за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01393 від 01.09.2018;, 6662 грн 87 коп. - інфляційні втрати; 1084 грн 22 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання в частині оплати послуг з вивезення побутових відходів, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, на яку позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Суд встановив, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.04.2020 ОСОБА_1 зареєстрував припинення своєї підприємницької діяльності, у зв`язку з чим державна реєстрація відповідача як фізичної особи - підприємця припинена.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18 висловила правову позицію щодо розгляду спорів, що виникають з господарських договорів, у яких однією із сторін є фізична особа, що станом на день подання позову втратила статус підприємця, та вказала, що частиною третьою статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП. Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про належність спору до господарської юрисдикції.

Таким чином, суд враховуючи вимоги ГПК України та зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, вважає, що справа належить до юрисдикції господарського суду.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є:

- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та, враховуючи клопотання позивача і те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Керуючись статтями 12, 176, 234, 235, 247, 249, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

3. Відповідачу:

- встановити строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язати відповідача надіслати (надати) відзив на позов та додані до нього документи позивачу одночасно з надісланням (наданням) такого відзиву до суду. Докази такого надіслання надати суду (частина 5 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

4. Позивачу:

- встановити строк у 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язати позивача надіслати (надати) відповідь на відзив та додані до неї документи відповідачу одночасно з надісланням (наданням) такої відповіді на відзив до суду. Докази такого надіслання надати суду (частина 5 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

5. Встановити сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

6. Звернути увагу учасників справи:

6.1. Заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати статтям 169-170 Господарського процесуального кодексу України.

6.2. У випадку подання доказів до суду у всіх учасників справи існує обов`язок надіслання копій таких доказів усім іншим учасникам справи заздалегідь (частина 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

6.3. Главою 6 Господарського процесуального кодексу України врегульовано поняття, обчислення, зупинення процесуальних строків, наслідки їх пропуску, а також підстави та порядок їх поновлення чи продовження.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Дата підписання 29.03.2023

Суддя Т. В. Максимів