ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/852/22

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши матеріали позовної заяви у відкритому судовому засіданні,

за позовом: Компанії ARTONIA LIMITED ("АРТОНІЯ ЛІМІТЕД"), Васіліка, 1, Далі, 2540, Нікосія, Республіка Кіпр, реєстраційний номер - НЕ 344124, адреса для кореспонденції в Україні: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 42, оф. 325/б,

до відповідача - 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатська нафтогазова компанія", код ЄДРПОУ - 40258936, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Крилова, 98/Г,

до відповідача - 2: Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, код ЄДРПОУ - 40314229, м. Ужгород, вул. Минайська, 39 А,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), код ЄДРПОУ - 34850923, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Валенберга, 3

про зняття арешту із заставного майна, (з врахуванням заяви від 01.02.2023 року за вх. № 02.3.1-02/705/23 про зміну предмета позову)

Секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

Представники сторін, що з`явились у судове засідання:

від позивача - Семенов Ігор Віталійович, ордер серія АА № 1242680 від 10.11.2022 року, в режимі ВКЗ

від відповідача 1- не з`явився

від відповідача 2 - Дацьо Вікторія Вікторівна, представник за довіреністю від 26.01.2022 року за № 09-09/02

від відповідача 2 - Гальчишак Марія Володимирівна, представник за довіреністю від 02.12.2022 року за № 09-09/05

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - не з`явився

в с т а н о в и в:

Компанія ARTONIA LIMITED ("АРТОНІЯ ЛІМІТЕД") звернулася до господарського суду з позовом до ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія", Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) з вимогою про зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Мукачеві Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Добоні В.М. від 08.09.2021 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №66672625, з рухомого майна, що належить ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія", а саме з таких транспортних засобів як: автомобіль марки TOYOTA і причіп марки ПГМФ.

І. Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 17.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.12.2022 року.

Ухвалою суду від 22.12.2022 року підготовче засідання відкладено на 02.02.2023 року.

Від представника позивача через відділ діловодства та забезпечення судового процесу надійшла 01.02.2023 заява про зміну предмета позову якою просить прийняти заяву та задоволити позовні вимоги позивача з врахуванням заяви про зміну предмета позову, а саме: 1) Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Добоні Вірою Михайлівною від 08.09.2021 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 66672625, з рухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю і 3АКАРПАТСЬКА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ, (код за , 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Крилова, 98/Г), а саме з причепу марки ПГМФ; модель 8304-02; рік випуску: 2016; номер кузова: НОМЕР_1 ; колір: синій; державний номерний знак: НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 02.02.2023 заяву представника позивача про зміну предмета позову задоволено. Закрито підготовче провадження. Призначено судовий розгляд справи по суті на 28.02.2023, в якому було оголошено перерву до 23.03.2023 року.

В судовому засіданні 23.03.2023 суд розглянув справу по суті та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Вийшовши з нарадчої кімнати суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

І. Суть спору за позицією Позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує, що 27.10.2017 між ним та ТОВ "З.Н.К." було укладено договір позики.

На виконання умов договору позики компанія надала позику, проте станом на дату подання заяви, позика в сумі 3 295 600,00 доларів США не повернута та залишається у користуванні позичальника.

13.11.2017 між ним та ТОВ "З.Н.К." було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого, з урахуванням додаткових угод до нього, відповідач - 1, як заставодавець, в забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики надав в заставу рухоме майно, серед якого, зокрема й таке:

- транспортний засіб: автомобіль марки: TOYOTA, модель LAND CRUISER, рік випуску: 2010; тип: легковий універсал-В; колір чорний; реєстраційний номер: НОМЕР_3 ;

- транспортний засіб: причіп марки ПГМФ, модель 8304-02, рік випуску: 2016; колір - синій; державний номерний знак: НОМЕР_2 .

Заставна вартість автомобіля за договором застави визначена сторонами у договорі застави та становить 564 418,82 грн., а заставна вартість причепу - 12 925,00 грн.

Позивач вказує, що в зв`язку з укладенням договору застави, 17.11.2017 до державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про реєстрацію приватного обтяження на предмет застави за договором застави, що підтверджується витягом з реєстру обтяжень від 17.11.2017 року.

Позивач стверджує, що оскільки відповідач - 1 свої зобов`язання по поверненню позики не виконав, то він вирішив реалізувати свої права за договором застави.

04.12.2021 звернення стягнення на все заставне майно за договором застави було зареєстроване в реєстрі обтяжень, що підтверджується витягом з реєстру обтяжень від 12.11.2022 року.

У січні 2022 відповідач - 1 передав автомобіль та причіп у володіння позивача, і повідомив, що не заперечує проти звернення стягнення на автомобіль та причіп в позасудовому порядку шляхом їх продажу третій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу предмета застави з іншою (третьою) особою-покупцем.

В процесі звернення стягнення на транспортні засоби, позивачу стало відомо про арешт усього рухомого майна відповідача-1. Зокрема, Відділом державної виконавчої служби у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №66672625 з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області №17 від 24.09.2018 про накладення штрафу на відповідача-1. Дане ВП було відкрите ДВС 01.09.2021 і триває досі. З Реєстру обтяжень вбачається, що в межах вищезазначеного ВП державним виконавцем ДВС Добоні В.М. винесено постану про арешт майна від 08.09.2021, що підтверджується витягом з реєстру обтяжень.

Оскільки, постановою про арешт накладено арешт на все рухоме майно відповідача-1, то відповідно, арешт поширюється і на належні відповідачу-1 автомобіль та причіп, які передано позивачу в заставу за договором застави.

Позивач вказує, що задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється з пріоритетом, який визначається в порядку, передбаченому Законом про обтяження (ч. 3 ст. 12 Закону). Так, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону про обтяження, зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленим розділом ІІІ Закону про обтяження.

Позивач звертає увагу, що право застави виникло у нього з 13.11.2017 і було зареєстровано 17.11.2017, що підтверджується зокрема витягами з Реєстру обтяжень, в той час як публічне обтяження на все рухоме майно позивача виникло на підставі постанови про арешт у ВП та зареєстроване 08.09.2021 - тобто майже через 4 роки потому, що підтверджується відповідними витягами з реєстру обтяжень.

Крім того, позивач вказує, що у відповідача -2 відсутні визначені законом підстави для звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно відповідача - 1.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону про ВП у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

20.12.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача (а. с. 180 а - 180 г, том 1), в якій він відхиляє наведені відповідачем - 2 у відзиві аргументи та заперечує проти них.

23.12.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив ТОВ "З.Н.К." від позивача (а. с. 230 - 261, том 1), в якій підтримує доводи висловлені останнім в своєму відзиві і просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково зазначає, що сума заборгованості відповідача - 1 перед позивачем за основною сумою позики складає - 3 295 600.00 доларів США.

30.01.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив відділу ДВС (а. с. 1 - 8, том 2), в якій він зазначає, що факти щодо виставлення автомобіля на електронні торги, його подальший продаж приватним виконавцем у іншому виконавчому провадженні, а також припинення розшуку автомобіля мали місце вже після подачі позову у цій справі і відтак не були відомі позивачеві. Також позивач заперечує проти доводів ДВС, вважає, що він, у відповідності до вимог ГПК України належним чином довів ті обставини на які він посилається, зокрема і те, що автомобіль та причіп перебувають в заставі за договором застави.

31.01.2023 на адресу суду надійшла заява про зміну предмета спору від позивача (а. с. 10 - 24, том 2), в якій він зазначає, що як вбачається із витягу з реєстру обтяжень від 30.01.2023 запис про арешт рухомого майна відповідача 1 від 08.09.2021 було відредаговано і наразі об`єктом обтяження значиться: все рухоме майно, окрім автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску - 2010. Таким чином, автомобіль не перебуває під арештом і необхідність в знятті арешту для позивача відпала. Водночас, причіп, продовжує знаходитися під арештом. Відтак, позивач просить змінити предмет позову та зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Добоні В.М. від 08.09.2021 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №66672625, з рухомого майна, що належить ТОВ "З.Н.К.", а саме з причепу марки ПГМФ, модель 8304-02, рік випуску: 2016; колір - синій; державний номерний знак: НОМЕР_2 .

ІІ. Позиція Відповідача - 1 у справі.

12.12.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 108 - 137, том 1), в якому ТОВ "З.Н.К." зазначає, що повністю визнає позов позивача про зняття арешту із заставного майна з наступних підстав. Зокрема, він вказує, що станом на даний момент позика в сумі 3 295 600,00 доларів США відповідачем 1 не повернута.

Відповідач - 1 вказує, що дійсно 13.11.2017 між ним та позивачем було укладено договір застави вищевказаного рухомого майна. Інших транспортних засобів автомобільної марки TOYOTA та причіпу марки ПГМФ, ні станом на дату укладення договору застави, ні станом на дату написання відзиву, ні в будь-який інший час у власності відповідача 1 не було.

Відповідач - 1 вказує, що оскільки необхідної суми для повного погашення позики у відповідача 1 не було, то відповідач 1 погодився передати позивачу заставне майно відповідно до умов договору застави. Так у січні 2022 відповідач - 1 передав автомобіль та причіп у володіння позивача, а також повідомив, що не заперечує проти звернення стягнення на автомобіль і причіп в позасудовому порядку шляхом їх продажу третій особі - покупцю на підставі договору купівлі-продажу предмета застави.

Також, відповідач - 1 стверджує, що звертався до ДВС із заявою з приводу зняття арешту із переданих в заставу автомобіля та причепа з метою уможливення їх передачі позивачу як заставодержателю відповідно до умов договору застави. Проте така заява позивача була залишена ДВС без задоволення.

Відповідач - 1 також вважає, що позивач має переважне право на звернення стягнення на заставлені за договором застави автомобіль та причіп в силу присів ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відтак, відповідач - 1 вважає, що наявний арешт в межах виконавчого провадження дійсно не дозволяє позивачу завершити розпочату процедуру позасудового стягнення заставленого майна, а відповідачу 1 не дозволяє зменшити за рахунок заставленого автомобіля та причепа борг, який виник у нього перед позивачем за договором позики, чим порушує права Відповідача-1.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, відповідач - 1 просить позов позивача задовольнити і здійснювати розгляд цієї справи без його участі.

ІІІ. Позиція Відповідача - 2 у справі.

15.12.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у справі №907/852/22 від відповідача - 2 (а. с. 140 - 180, том 1), в якому зазначає, що перевіркою стану дотримання законодавства про захист споживачів у ТОВ "З.Н.К." (відповідача - 1) на підставі акту від 06.07.2018, Головним управлінням встановлено реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища.

Так, відповідачем - 2 постановлено за реалізації продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища застосувати до ТОВ "З.Н.К" штраф у розмірі 1 582 360.50 грн., у зв`язку з чим винесено Постанову про накладення стягнень передбачених ст. 23 ЗУ "Про захист прав споживачів" від 24.09.2018 року.

Відповідач - 1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування вказаної постанови. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі №0740/1076/18 у задоволенні адміністративного позову ТОВ "З.НК." - відмовлено.

Разом з тим, Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 апеляційну скаргу ТОВ "З.Н.К" - задоволено, рішення суду першої інстанції від 17.01.2019 - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено і визнано протиправним та скасовано постанову про накладення стягнень передбачених ст. 23 ЗУ "Про захист прав споживачів" від 24.09.2018 №17 та припису від 09.08.2018 №112.

Головним управлінням подано касаційну скаргу на вказану вище постанову апеляційного суду. Верховним Судом касаційну скаргу Головного управління задоволено частково. Постанову скасовано, а справу №0740/1076/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 по даній справі апеляційну скаргу ТОВ "З.Н.К." залишено без задоволення. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 у вказаній справі залишено без змін.

Так, відповідач - 2 стверджує, що 06.09.2021 його було повідомлено, про те, що головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження від 01.09.2021 для примусового виконання постанови №17 від 24.09.2018 про стягнення з ТОВ "З.Н.К" штрафу у розмірі 1 582 360,50 грн. на користь держави.

08.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника і накладено арешт на все рухоме майно боржника, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяження рухомого майна №74834707.

13.02.2023 на адресу суду надійшли заперечення по справі (а. с. 57 - 67, том 2) від відповідача 1, в яких він зазначає зокрема, що заперечує в задоволенні позовних вимог та наполягає в забезпеченні вимог щодо належного стягнення коштів, визначених у Постанові Головного управління від 24.09.2018 №17 у розмірі 1 582 360.50 грн. - з метою її належного виконання на користь держави.

Виходячи з вищенаведеного, Головне управління заперечує в задоволенні позовних вимог та наполягає на забезпеченні вимог щодо належного стягнення коштів, визначених у його постанові у розмірі 1 582 360.50 грн. з метою її належного виконання на користь держави.

ІV. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

23.12.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву по справі №907/852/22 від третьої особи (а. с. 197 - 216, том 1), в якій вона зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) перебуває виконавче провадження №66672625 відкрите на підставі Постанови №17, виданої Головним управлінням держпродспоживслужби в Закарпатській області від 24.09.2018, згідно якої слід стягнути з 24.09.2018 з ТОВ "З.Н.К" штраф у розмірі 1 582 360,50 грн. на користь держави.

Третя особа зазначає, що згідно витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутні відомості щодо вище зазначених транспортних засобів як заставного майна. В реєстрі відсутні відомості, які ідентифікують заставне майно. Таким чином визначити чи вказане майно є заставним неможливо.

Також, відділ ДВС зазначає, що на підставі приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 23.11.2022 згідно якої в межах зведеного виконавчого провадження були реалізовані на електронних торгах вказані вище транспортні засоби. Відтак, державним виконавцем була винесена постанова від 23.11.2022 про припинення розшуку вказаних транспортних засобів.

На підставі вищевикладеного, третя особа просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

V. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке:

5.1. 27.10.2017 між позивачем і відповідачем 1 був укладений договір позики (а. с. 31 - 50, том 1), згідно з умовами якого позикодавець (позивач) зобов`язується надавати у позику позичальнику (відповідачу - 1) частинами (траншами) грошові кошти в доларах США у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцеві на умовах договору та сплачувати позикодавцеві протягом усього часу користування позикою проценти на отримані суми позики.

Загальна максимальна сума позики, яка може бути надана позичальнику становить 4 000 000,00 доларів США (п. 1.2. договору).

Пунктом 7.1. договору позики передбачено, що позика підлягає поверненню 31.01.2018 року.

Пунктом 8.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю загальну суму позики, сплатити проценти по ній шляхом переказу грошових коштів зі свого банківського рахунку в доларах США на банківський рахунок Позикодавця.

Додатковими угодами до договору позики сторони скорегували термін повернення позики до 30.11.2020 включно (а. с. 45, том 1) та суму позики на 5 500 000,00 доларів США (а. с. 47, том 1).

Виписками з особового рахунку ТОВ "З.Н.К" з 27.10.2017 по 16.11.2022 (а. с. 113 - 128, том 1) підтверджується зарахування суми позики від позивача.

Листом від АТ "КОМІНВЕСТБАНК" від 14.11.2022 (а. с. 130, том 1) підтверджується, що сума позики, яка надійшла на рахунок ТОВ "З.Н.К." складає 5 000 000,00 доларів США. Сума позики, яка повернута Товариством на рахунок Компанії - 1 704 400,00 доларів США. Сума заборгованості перед компанією за основною сумою позики - 3 295 600,00 доларів США.

5.2. 13.11.2017 між позивачем і відповідачем - 1 був укладений в простій письмовій формі Договір застави рухомого майна від 13.11.2017 року (а. с. 51 - 67, том 1), згідно з умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання заставодавцем його боргових зобов`язань, заставодавець ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія" надає у заставу рухоме майно як загальний предмет застави. Відповідно до п. 2.1.1. Договору предмет застави визначено як "Активи", перелік, балансова вартість, заставна вартість, інвентарні номери та інші відомості вказуються у Додатку №1 до цього Договору.

Як вбачається з Додатку №1 (Переліку рухомого майна) за номером у переліку №84 зазначено Автомобіль TOYOTA, інвентарний № 00136, а під №95 значиться причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний №00211.

Отже, судом встановлено, що у Договорі застави рухомого майна від 13.11.2017 року зазначено автомобіль та причіп як рухоме майно, які не мають ідентифікаційних даних, окрім їх загальних назв.

Тобто не можна визначити без сумніву, що предметом застави є транспортні засоби: автомобіль TOYOTA, причіп ПГМФ 8304-02.

В той же час, позивач стверджує, що предметом застави за цим договором є транспортні засоби: 1) - автомобіль марки: TOYOTA, модель LAND CRUISER, рік випуску: 2010; тип: легковий універсал-В; колір чорний; реєстраційний номер: НОМЕР_3 ; 2) - транспортний засіб: причіп марки ПГМФ, модель 8304-02, рік випуску: 2016; колір - синій; державний номерний знак: НОМЕР_2 .

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджується реєстрація 29.09.2017 транспортного засобу TOYOTA, модель LAND CRUISER, рік випуску: 2010; тип: легковий універсал-В; колір чорний; реєстраційний номер: НОМЕР_3 за ТОВ "З.Н.К." (а.с. 131, том 1).

Згідно п. 2.7. договору застави, право застави виникає з моменту укладення договору застави.

Пунктом 4.4. договору застави передбачено, що у разі настання будь-якого заставного випадку, заставодержатель за власним вибором має право: 1) вимагати дострокового виконання заставодавцем боргових зобов`язань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет застави; 2) звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргових зобов`язань застоводавця та інших фактичних вимог.

Згідно п. 7.2. договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір позивача за рішенням суду або шляхом позасудового врегулювання відповідно до законодавства.

Договір застави діє з моменту його укладення (13.11.2017) та залишається чинним до повного виконання відповідачем-1 як позичальником своїх зобов`язань за договором позики, але в будь-якому випадку до 07.12.2030 року (п. 12.1. договору застави).

В додатку №1 до договору застави рухомого майна від 13.11.2017 (а. с. 60 - 63, том 1) в переліку рухомого майна під №94 і 95 передбачені вказані вище транспортні засоби.

Додатковими угодами до договору (а. с. 64 - 67) були внесені зміни до основного договору, зокрема скорегований строк повернення позики - 30 листопада 2020 року.

5.3. Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17.11.2017 (а. с. 68 - 69, том 1) підтверджується реєстрація приватного обтяження - застава рухомого майна за договором застави майна від 17.11.2017 року. В переліку такого рухомого майна є зокрема вказані вище Автомобіль TOYOTA, інвентарний № 00136, а під №95 значиться причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний №00211. Відомості про обмеження відчуження - заборонено відчужувати. Обтяжувачем є позивач, а боржником відповідач - 1.

Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.01.2022 (а.с. 82, том1) підтверджується арешт всього рухомого майна ТОВ "З.Н.К.", зареєстрованого 08.09.2021 реєстратором Добоні В.М. третьої особи. Документ підстава: постанова про арешт, серія та номер: 66672625.

Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.01.2022 (а. с. 72 - 73, том 1) підтверджується зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна за договором застави майна від 17.11.2017 року. В переліку такого рухомого майна є зокрема вказані вище Автомобіль TOYOTA, інвентарний № 00136, а під №95 значиться причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний №00211. Відомості про обмеження відчуження - заборонено відчужувати. Обтяжувачем є позивач, а боржником відповідач - 1. Даним ж витягом підтверджується звернення стягнення - зареєстроване звернення стягнення 04.12.2021 року.

Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 13.11.2022 (а. с. 74 - 75, том 1) підтверджується зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна за договором застави майна від 17.11.2017 року. В переліку такого рухомого майна є зокрема вказані вище Автомобіль TOYOTA, інвентарний № 00136, а під №95 значиться причіп ПГМФ 8304-02, інвентарний №00211. Відомості про обмеження відчуження - заборонено відчужувати. Обтяжувачем є позивач, а боржником відповідач - 1. Даним ж витягом підтверджується звернення стягнення - зареєстроване звернення стягнення 04.12.2021 року.

Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 12.11.2022 (а. с. 83, том 1) підтверджується арешт всього рухомого майна ТОВ "З.Н.К.", зареєстрованого 08.09.2021 реєстратором Добоні В.М. третьої особи. Документ підстава: постанова про арешт, серія та номер: 66672625.

5.4. 24.09.2018 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Закарпатській області було винесено Постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 ЗУ "Про захист прав споживачів" №17 (а. с. 147, том 1), згідно якої було застосовано до ТОВ "З.Н.К." штраф у розмірі 1 582 360,50 грн. за реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища.

20.07.2021 відповідачем - 2 направлялась третій особі заява про відкриття виконавчого провадження (а. с. 148 - 149, том 1), в якій просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна (коштів) боржника.

Постановою від 01.09.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №66672625 постановлено відкрити виконавче провадження про стягнення з ТОВ "З.Н.К." штраф у розмірі 1 582 360,50 грн. на користь держави (а. с. 151, том 1).

Постановою від 08.09.2021 ВП №66672625 (а.с. 161, том 1) накладено арешт на все майно, яке належить боржнику.

Постановою від 14.09.2021 ВП №66672625 постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках (а. с. 153, том 1).

Постановою від 23.09.2021 ВП №66672625 постановлено оголосити в розшук майно боржника ТОВ "З.Н.К." (а. с. 166, том 1).

5.5. Судом встановлено, що позивач 03.12.2021 направив відповідачу - 1 повідомлення про порушення умов договору позики від 27.10.2017 (а. с. 76 - 80, том 1), в якому він вказував, що у випадку невиконання ТОВ "З.Н.К" взятих на себе зобов`язань за договором позики, позивач має намір скористатись своїм правом та звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку шляхом продажу предмета застави, уклавши договір купівлі-продажу предмета іпотеки з іншою (третьою) особою-покупцем, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики.

5.6. 10.05.2022 відповідач - 2 направляв третій особі нагадування щодо стану виконавчого провадження (а. с. 154, том 1), в якій просив повідомити про стан виконання та вжиті заходи щодо стягнення з ТОВ "З.Н.К." коштів.

12.05.2022 третьою особою була надана відповідь (а. с. 155, том 1), в якій зокрема вказав, що 08.09.2021 накладено арешт на рухоме майно боржника згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяження рухомого майна №74834707 (а. с. 160, том 1).

5.7. 13.05.2022 представник позивача направляв начальнику Головного сервісного центру МВС адвокатський запит (а. с. 85 - 87, том 1), в якому просив надати відповідь чи були станом на 13.11.2017 зареєстровані в органах МВС за ТОВ "З.Н.К." будь які автомобілі марки TOYOTA і чи є станом на сьогоднішній день зареєстровані в органах МВС за ТОВ "З.Н.К" будь які автомобілі марки TOYOTA.

31.05.2022 Головним сервісним центром МВС була надана відповідь, в якій він зазначає, що станом на 13.11.2017 власником запитуваного транспортного засобу TOYOTA, модель LAND CRUISER, рік випуску: 2010 являється ТОВ "З.Н.К." (відповідач - 1). Станом на 30.05.2022 власник не змінився.

5.8. Судом встановлено, що 23.11.2022 приватним виконавцем Ярошевським Дмитром Андрійовичем було направлено третій особі заяву (а. с. 207, том 1), в якій він зазначав, що вказаний вище транспортний засіб марки TOYOTA в межах зведеного виконавчого провадження №69591277 було передано на реалізацію. Зокрема, 21.11.2022 проведено електронні торги з реалізації зазначеного вище легкового автомобіля марки TOYOTA.

Постановою від 23.11.2022 (а. с. 208, том 1) третьою особою була винесена постанова про припинення розшуку майна боржника, а саме вищевказаного транспортного засобу марки TOYOTA.

5.9. 25.11.2022 позивачем був направлений адвокатський запит начальнику Головного сервісного центру МВС (а. с. 245 - 246, том 1), в якому просив надати інформацію чи були станом на 13.11.2017 зареєстровані в органах МВС за ТОВ "З.Н.К." будь - які причіпи та чи є на сьогоднішній день зареєстровані в органах МВС за ТОВ "З.Н.К." будь-які причіпи.

01.12.2022 позивачу надійшла відповідь від Головного сервісного центру МВС (а. с. 247 - 248, том 1), в якій вказано, що станом на 30.11.2022 за ТОВ "З.Н.К." є зареєстрованими три причіпи, зокрема з реквізитами ПГМФ 8304-02, 2016 Р.В. Дата реєстрації за ТОВ "З.Н.К" - 29.09.2016 року.

5.10. Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 30.01.2023 (а. с. 14 - 15, том 2) підтверджується публічне обтяження - арешт рухомого майна ТОВ "З.Н.К."

5.11. Розглянувши дані матеріали позовної заяви, суд доходить висновку, що в задоволення позову належить відмовити з таких підстав.

Перевіряючи доводи і заперечення сторін, суд зазначає таке.

5.12. Норми законодавства, що регулюють спірні відносини.

Цивільний кодекс України.

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

Стаття 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Стаття 209. Нотаріальне посвідчення правочину

1. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Стаття 215. Недійсність правочину

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 216. Правові наслідки недійсності правочину

1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Стаття 220. Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору

1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення.

1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання.

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання.

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 546. Види забезпечення виконання зобов`язання

1. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Стаття 547. Форма правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання

1. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

2. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Стаття 572. Поняття застави

1. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 574. Підстави виникнення застави

1. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Стаття 576. Предмет застави

1. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

6. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 577. Нотаріальне посвідчення договору застави та реєстрація застави (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

3. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

4. Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Стаття 585. Момент виникнення права застави (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом.

Стаття 588. Наступна застава (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. Наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором застави або законом.

2. Наступна застава майна не припиняє право застави попереднього заставодержателя.

4. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше.

Стаття 590. Звернення стягнення на предмет застави (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 599. Припинення зобов`язання виконанням.

1. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 626. Поняття та види договору.

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629. Обов`язковість договору.

1. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 631. Строк договору.

1. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

2. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

3. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

4. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 1046. Договір позики (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047. Форма договору позики (в редакції ЦКУ від 19.07.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Господарський кодекс України.

Стаття 174. Підстави виникнення господарських зобов`язань.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов`язань.

1. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 199. Забезпечення виконання господарських зобов`язань (в редакції ГКУ від 06.11.2017, яка була чинною на момент укладення вказаного вище договору застави)

1. Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

ЗУ "Про заставу" (в редакції від 04.06.2017, яка була чинною на момент укладання договору застави).

Стаття 1. Поняття застави

Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Стаття 3. Застосування застави

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Стаття 4. Предмет застави

Предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Стаття 13. Форма договору застави

Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів.

Стаття 14. Наслідки недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення.

Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Стаття 16. Момент виникнення права застави

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

5.13. Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Позовні вимоги позивача із врахуванням заяви про зміну предмета позову є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на те, що договір застави рухомого майна від 13.11.2017, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є недійсним, оскільки стосовно нього не дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення такого договору.

Статтею 13 ЗУ "Про заставу" в редакції від 04.06.2017, яка була чинною на момент укладання договору застави, передбачено, що у випадках, коли предметом застави є транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Відтак, позивач та ТОВ "З.Н.К.", укладаючи спірний договір застави від 13.11.2017, не врахували вказаних положень ЗУ "Про заставу". Автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, рік випуску: 2010; тип: легковий універсал-В; колір чорний; реєстраційний номер: НОМЕР_3 та причіп марки ПГМФ, модель 8304-02, рік випуску: 2016; колір - синій; державний номерний знак: НОМЕР_2 є транспортними засобами, що підлягають державній реєстрації в силу вимог закону і що підтверджується зокрема долученими доказами до даної справи, а саме: листом Головного сервісного центру МВС від 31.05.2022 (а. с. 88 - 89, том 1) і листом від Головного сервісного центру МВС (а. с. 247 - 248, том 1), в якому вказано, що станом на 30.11.2022 за ТОВ "З.Н.К." є зареєстрованими три причіпи, зокрема спірний ПГМФ 8304-02, 2016 Р.В. Дата реєстрації за ТОВ "З.Н.К" - 29.09.2016 року.

Таким чином, сторони укладаючи даний договір та включивши в перелік рухомого майна, яке передається в заставу, згідно додатку №1 до договору (а. с. 60 - 63, том 1) автомобіль марки TOYOTA та причіп марки ПГМФ, повинні були дотриматись вимог ст. 13 редакції ЗУ "Про заставу" від 04.06.2017, чинній на момент укладання такого договору, та нотаріально посвідчити такий договір або укласти окремий нотаріально посвідчений договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки TOYOTA та причіпу марки ПГМФ.

Відповідно, не дотримавшись вимог передбачених законом стосовно форми договору, у позивача Компанії Artonia Limited не виникло право застави вказаних транспортних засобів, тому що право застави виникає у застодержателя з моменту нотаріального посвідчення договору застави, якщо такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України (ст. 14 вищезазначеного закону).

Статтею 215 ЦКУ передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема вимог щодо форми договору.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 220 ЦКУ передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відтак, договір застави рухомого майна від 13.11.2017, укладений між Компанією Artonia Limited і ТОВ "З.Н.К." є нікчемним договором, який не створює жодних юридичних наслідків, оскільки сторони передавши в заставу за даним договором транспортні засоби, які підлягають державній реєстрації, повинні були дотриматись вимог закону про нотаріальне посвідчення такого договору.

Таким чином, позовні вимоги позивача стосовно зняття арешту з рухомого майна, що належить ТОВ "З.Н.К.", а саме з причепу марки ПГМФ, модель 8304-02, рік виписку - 2016, колір - синій, державний знак - НОМЕР_2 є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки в позивача не виникло право застави, оскільки договір застави рухомого майна від 13.11.2017 є нікчемним в силу недотримання вимог стосовно його форми під час його підписання.

Крім того, суд додатково зазначає, що вказаний причіп вже перебуває в арешті, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Добоні В.М. від 08.09.2021, у ВП №66672625 про стягнення 1 582 360,50 грн. на користь держави. Відтак, оскільки у позивача відсутнє право застави вказаного причіпу через недійсність правочину, за яким воно мало виникнути, то саме відповідач - 2 Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області має право звернути стягнення таке майно задля виконання постанови про накладення стягнень передбачених ст. 23 ЗУ "Про захист прав споживачів" від 24.09.2018 року.

Відтак, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Щодо обґрунтованості рішення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У цій справі суд вважає достатніми обґрунтування свого рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат.

Згідно квитанції від 11.11.2022 (а. с. 27, том 1) позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Таким чином, судові витрати слід покласти на позивача згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 241 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 ГПК України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повний текст судового рішення складений 03.04.2023 року.

Суддя П.Д. Пригуза