УХВАЛА

м. Київ

29.03.2023Справа № 910/604/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хорос»

до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, POSCO International Corporation (f.k.a.Posco Daewoo Corporation) в особі представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн»

про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню,

Представники:

не викликались

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Хорос» до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання банківських гарантій КІЕG294868153 від 30.04.2021, КІЕG294868156 від 30.04.2021, КІЕG від 28.05.2021, КІЕG295760008 від 28.05.2021, КІЕG297520242 від 03.08.2021 та КІЕG297520244 від 03.08.2021 такими, що не підлягають виконанню.

Спірні банківські гарантії були укладені з метою забезпечення виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Хорос» перед POSCO International Corporation (f.k.a.Posco Daewoo Corporation) в особі представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» по укладеному між ними контракту № 20190626-1-01 від 26.06.2019. За твердженням позивача, POSCO International Corporation (f.k.a.Posco Daewoo Corporation) в особі представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» (бенефіціар) не дотрималась визначеної в контракті та гарантіях процедурі пред`явлення письмової вимоги щодо гарантій (вимоги до банку-гаранта про сплату за гарантіями не відповідають умовам виданих гарантій, не містять факту порушення зобов`язань, вчинені за відсутності вимоги приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»). Також позивач вважає, що реквізити бенефіціара у гарантіях не відповідають реквізитам, наведеним у вимогах про сплату коштів, а достовірність підписання їх від імені особи, що зазначена у вимогах, не є підтвердженою.

Суд своєю ухвалою від 21.01.2023 відкрив провадження у справі № 910/604/23, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хорос» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» здійснювати платежі Posco International Corporation, Korea в особі представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» за гарантіями повернення авансового платежу № KIEG294868153 від 30.04.2021 (зі змінами №1 від 02.08.2021), № KIEG294868156 від 30.04.2021 (зі змінами №1 від 02.08.2021), № KIEG295760007 від 28.05.2021 (зі змінами №1 від 02.08.2021), № KIEG295760008 від 28.05.2021 (зі змінами №1 від 02.08.2021), № KIEG297520242 від 03.08.2021, № KIEG297520244 від 03.08.2021, наданими в забезпечення повернення авансового платежу за контрактом № 20190626-1-01 від 26.06.2019, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Хорос» та корпорацією Posco International Corporation, від імені та в інтересах якої діє на території України представництво «Поско Інтернешнл Корпорейшн», до набрання законної сили рішенням у справі № 910/604/23.

На думку позивача, існує ризик сплати банком грошових коштів на вимогу Posco International Corporation в особі представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн», що у випадку задоволення позовних вимог унеможливить відновлення порушених прав позивача в межах одного позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частини четверта та одинадцята статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та їх співмірності;

- наявності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття судом обраного позивачем способу забезпечення позову;

- заборони забезпечення позову таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність заявлених заходів забезпечення позову із позовними вимогами передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

При цьому, наявність факту порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку та розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми, в якій останній повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов`язання, і, відповідно, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання, що забезпечене.

Натомість відсутність такого порушення основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, може бути, зокрема, підставою для відмови у задоволенні вимог бенефіціара (кредитора) гарантом при розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми за гарантією.

Забезпечення позову за своїм правовим характером має наслідком певне обмеження прав інших учасників на користь позивача, і таке обмеження стосується створення умов для захисту прав позивача у майбутньому. Тобто, забезпечення позову має носити попереджувальний характер і таке попередження пов`язано з ненастанням негативних наслідків для позивача. Водночас, виконання банківської гарантії здійснюється не за рахунок позивача, який є принципалом, що свідчить про відсутність негативних наслідків для позивача та порушення його прав таким виконанням. А тому відсутні підстави для забезпечення позову шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківських гарантій при вирішенні спору про визнання їх такими, що не підлягають виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Хорос» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 29.03.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун