ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" березня 2023 р. м. Київ Справа № 2/098-12

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Нечепуренко К.С., розглянувши матеріали скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління за вих. № 517/753 від 23.02.2023 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 2/098-12

за позовом: Київського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (01014, м. Київ-133, вул. Петра Болбочана, 8-а)

в інтересах держави в особі:

позивача-1: Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (03186, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 30)

позивача-2: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" (09113, Київська область, місто Біла Церква, вул. Івана Пулюя, буд. 17)

про стягнення 5193, 03 грн.

орган виконання: Відділ Державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківськго району Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

за участю представників:
від прокуратури - не з`явився;

від Київського квартирно-експлуатаційного управління Науменко Я.М., наказ №49 від 09.03.2021;

від Військової частини НОМЕР_1 - не з`явився;

від Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" не з`явився;

від ВДВС не з`явився.

СУТЬ ПИТАННЯ
Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою за вих. № 517/753 від 23.02.2023 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в порядку ст. 339 ГПК України, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження №69335528;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження №69335528.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2023 наведену вище скаргу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 27.02.2023 прийнято скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління за вих. №517/753 від 23.02.2023 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до розгляду та призначено судове засідання з розгляду скарги на 16.03.2023.

13.03.2023 на адресу суду від Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону надійшло клопотання про проведення судового засідання з розгляду скарги, що призначено на 16.03.2023 без участі його представника. Також у вказаному клопотанні зазначено, що прокуратура підтримує скаргу у повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Ухвалою суду від 16.03.2023 відкладено розгляд скарги на 23.03.2023.

20.03.2023 на електронну пошту суду від ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області надійшов лист, який підписано електронним цифровим підписом, в якому вказано, що 09.03.2023 заступником начальника ВДВС у м. Біла Церква Бібаєвою В.В. винесено постанову, якою зобов`язано старшого державного виконавця Герасименко Ю.О. скасувати постанову про повернення виконавчого провадження №69335528, в результаті чого державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документа.

У вказаному листі державний виконавець просить суд:

- розглянути та прийняти рішення на підставі поданої ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про результати перевірки виконавчого провадження та постанови про скасування процесуального документа від 09.03.2023 року;

- винести ухвалу про результати розгляду скарги з урахуванням того, що права заявника відновлено;

- розглянути справу без участі представника ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В судове засідання 23.03.2023 з`явився представник стягувача.

Представники прокуратури, Військової частини НОМЕР_1 , Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" та ВДВС в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник Київського квартирно-експлуатаційного управління в судовому засіданні підтримав вимоги поданої скарги в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Герасименко Юлії Олегівни. В іншій частині вимог поданої скарги представник стягувача просила суд ухвалити відповідне рішення згідно з вимогами законодавства.

З огляду на те, що згідно із частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку, що незважаючи на неявку вказаних представників учасників судового процесу, скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління може бути розглянута судом без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, заперечення, суд встановив.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.11.2012 у справі №2/098-12 позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківський військовий торг на користь Київського квартирно експлуатаційного управління Міністерства оборони України 4215, 26 грн. основної заборгованості, 324, 00 грн. пені, 63, 06 грн. трьох процентів річних, 147, 53 грн. збитків, завданих інфляційними процесами. Стягнуто з державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківський військовий торг на користь державного бюджету України 1472, 14 грн. судового збору. В іншій частині вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення 26.11.2012 судом було видано відповідні накази.

Ухвалою суду від 10.06.2022 заяву Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 03.05.2022 №517/1102 про поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання у справі №2/098-12 задоволено. Поновлено Київському квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оборони України строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.11.2012 у справі №2/098-12 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківський військовий торг на користь Київського квартирноексплуатаційного управління Міністерства оборони України 4215, 26 грн. основної заборгованості, 324, 00 грн. пені, 63, 06 грн. трьох процентів річних, 147, 53 грн. збитків, завданих інфляційними процесами, встановивши його до 11.06.2025.

Матеріали справи свідчать, що стягувач Київське квартирно-експлуатаційного управління звернувся до ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківськго району Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про примусове виконання рішення за №517/1885 від 24.06.2022 щодо примусового виконання наказу у справі № 2/098-12 від 26.11.2012.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківськго району Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. від 05.07.2022 відкрито виконавче провадження №69335528 з виконання наказу №2/098-12 від 26.11.2012 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України 9942, 88 грн. заборгованості та 994,28 грн. виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця.

В подальшому старшим державним виконавцем ВДВС у м. Біла Церква Герасименко Ю.О. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.12.2022 .

Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що вона винесена згідно Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану за № 2455-ІХ, який набрав чинності 25.08.2022.

Стягувач з вказаною постановою не погоджується, обґрунтовуючи це тим, що при винесенні старшим державним виконавцем Герасименко Ю.О. відповідної постанови від 12.12.2022, останнім застосовано пункт 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням в мотивувальній частині на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" № 2455-ІХ, який набрав чинності 25.08.2022.

Разом з цим, скаржник наголошує, що старшим державним виконавцем Герасименко Ю.О. не було вказано конкретну підставу для повернення виконавчого документа, що суперечить пункту 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 якою закріплено, що в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, серед іншого, виконавець зобов`язаний зазначити підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону. Крім того, скаржник зазначає, що приватним виконавцем не було враховано зміни, внесені Законом № 2455-IX до пункту 102 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" та те, що статус стягувача в рамках даного виконавчого провадження є визначальною підставою для застосування положень саме абзацу 13 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», а тому норма щодо зупинення у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій з виконання рішень в даному випадку застосована бути не може.

Надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи стягувача, позицію органу державної виконавчої служби, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обов`язково пов`язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов`язків здійснювати дії у межах закону.

Стаття 326 ГПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що наказ від 26.11.2012 у справі №2/098-12 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України 4 215,26 грн. основної заборгованості, 324,00грн. пені, 63,06 грн. трьох процентів річних, 147,53 грн. збитків, завданих інфляційними процесами перебував на виконанні у ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківськго району Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в рамках виконавчого провадження №69335528.

В подальшому, 12.12.2022 старшим державним виконавцем Герасименко Ю.О. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Пунктом 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністрерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 встановлено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

У постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 12.12.2022 зазначено, що старший державний виконавець Герасименко Ю.О. винесла її згідно Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану за №2455-ІХ.

Також зі змісту вказаної постанови вбачається, що вона винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, тобто в даному випадку старшим державним виконавцем дотримано норми пункту 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністрерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, оскільки в розумінні приписів вказаної інструкції «Законом» вважається саме Закон України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження унормовано, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану у пункті 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" внесено зміни - після абзацу десятого доповнено новими абзацами, зокрема: зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що ДП Міністерства оборони України Білоцерківський військовий торг не є підприємством оборонно-промислового комплексу, або органом військового управління, з`єднання, військові частини, тощо, яке визначено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи таких доказів не містять, а зазначення власником підприємства Міністерства Оборони України не свідчить про автоматичне включення такого підприємства до вказаного переліку. При цьому, судом також враховано види діяльності ДП Міністерства оборони України Білоцерківський військовий торг за КВЕД.

Разом з тим, якщо підприємство боржника підпадає під норму дії Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану, то, в даному випадку, це зумовлює зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, а не повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

У поданій скарзі стягувач вказує, що в контексті спірних правовідносин, приписи абзацу 12 пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень у період дії воєнного стану були розцінені державним виконавцем як обставина, що підпадає під одну з критерій п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: «законом встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника».

Відповідно до абзацу 12 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Згідно абзацу 13 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», дія заборони, встановленої абзацом дванадцятим цього пункту, не поширюється на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці дванадцятому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Так, відповідно до Положення про Київське квартирно-екслуатаційне управління, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України №57 від 24.02.2021, Київське квартирно-екслуатаційне управління є державною установою, яка створена Міністерством оборони України з метою здійснення квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, дислокованих у межах її відповідальності. Київське квартино-експлуатаційне управління є юридичною особою і підпорядковане ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія положення наявна в матеріалах справи).

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах щодо Київського квартирно-екслуатаційного управління, останнє зареєстровано як суб`єкт господарської діяльності у Збройних Силах України.

Отже, стягувач має статус організації, яка входить до складу Збройних Сил України, а відтак дія заборони, встановленої абзацом дванадцятим пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку не розповсюджується на спірні правовідносини, що не було враховано державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно із ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 3 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Статтею 17 Закону України Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі Півень проти України суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі Шмалько проти України (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 17.05.2005 року по справі Чіжов проти України (заява №6962/02) зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст.6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції (Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі Горнсбі проти Греції Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету..

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження №69335528, є неправомірними.

Відтак, скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №2/098-12 в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Герасименко Ю.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження №69335528 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бібаєваю В.В., в порядку здійснення контролю за рішенням, діями державного виконавця під час виконання, проведено перевірку законності виконавчого провадження за реєстраційним номером 69335528 з примусового виконання наказу №2/098-12 виданого 26.11.2012 Господарським судом Київської області про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в сумі 9942, 88 грн.

При перевірці матеріалів виконавчого провадження встановлено, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. під час винесення постанови від 12.12.2022 не враховано положення абзацу 13 до доданого пункту 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено, що заборона, встановлена абзацом двадцятим цього пункту, не поширюється на рішення, стягувачем за яким є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти визначені в абзаці двадцятому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення".

За результатами проведеної перевірки було винесено постанову №АСВП 69335528 від 09.03.2023, відповідно до якої визнано дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. такими, що здійснені з порушенням норм чинного законодавства України та зобов`язано останнього скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 № 69335528.

09.03.2023 старшим державним виконавцем ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. винесено постанову про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №69335528, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 при примусовому виконанні наказу № 2/098-12 від 26.11.2012 виданого Господарський судом Київської області.

Таким чином, станом на 23.03.2023 предмет спору у даній скарзі відсутній, оскільки органом державної виконавчої служби самостійно усунуто виявлені порушення в межах виконавчого провадження №69335528.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Порядок розгляду, строки, підстави відмови і задоволення скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби врегульовано положеннями статей 342, 343 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, положення вказаних статей не містять приписів, як має діяти суд, у випадку припинення існування предмета спору за скаргою на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

Згідно пункту 3 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Частиною десятою статті 11 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про закриття провадження з розгляду скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії старшого державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.11.2012 у справі № 2/098-12 в частині визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю.О. про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження № 69335528, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 231, 234, 235, 339, 342, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ
1. Скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління за вих. № 517/753 від 23.02.2023 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 2/098-12 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Герасименко Юлії Олегівни в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження №69335528.

3. Закрити провадження з розгляду скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління за вих. № 517/753 від 23.02.2023 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №2/098-12 в частині визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Юлії Олегівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2022 в рамках виконавчого провадження № 69335528.

4. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 255, ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повний текст ухвали складено та підписано - 31.03.2023.

Суддя О.Г. Смірнов