ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" березня 2023 р. Cправа № 902/115/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ІМПЕКС" (вул. Пухівська, 1а, м. Київ, 02222)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-В" (вул. Левка Лук`яненка, буд. 9, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 28 104,70 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ІМПЕКС" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-В" заборгованості за Договором поставки №ВС/027 від 12.09.2022 в розмірі 28 104,70 грн.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № ВС/027 від 12.09.2022 в частині оплати поставленого товару.

Суд, ухвалою від 27.01.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/115/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі, яка направлялася на адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей, що містяться в ЄДРЮОФОП, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день прославлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).

Окрім того, суд зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі №902/115/22 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

Також судом 06.03.2023 розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд справи № 902/115/23 по суті, в якій відповідачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Водограй-В" .

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про судове провадження у даній справі.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

12.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС-ІМПЕКС" (позивач, за Договором Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водограй-В" (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №ВС/027 (надалі Договір) за умовами якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим Договором здійснювати поставку (продаж) Товару Покупцю у власність окремими партіями, а Покупець - приймати та сплачувати Товар на умовах і в строк передбачений цим Договором.

Товаром за цим Договором є продукція, яку пропонує Продавець Покупцю, а саме продовольчі та непродовольчі товари. (п. 1.2. Договору)

Відповідно до п. 1.2. Договору Покупець зобов`язується прийняти Товар в асортименті, кількості і по ціні згідно накладних і оплатити його на умовах цього Договору. Накладна формується на підставі заявки Покупця. Заявку Покупець може надавати як в письмовій, так і в усній формі, за домовленістю Сторін.

За змістом п. 1.4. Договору асортимент, найменування, кількість, ціна та загальна вартість Товару зазначаються у бухгалтерських документах Постачальника: рахунку-фактурі (за домовленістю Сторін), видаткових накладних, які після підписання Сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 266 Господарського кодексу України.

Згідно п. 1.5. Договору Покупець оплачує Товар, отриманий відповідно до даного Договору, на умовах відстрочки платежу. Сторони погоджуються, щодо правовідносин, які виникають на підставі даного Договору, застосовуються положення ст. 694 Цивільного кодексу України.

Доставка Товару здійснюється зі складу Продавця, шляхом доставки Товару транспортом Продавця на торгову точку та/або склад Покупця або на умовах самовивозу. Продавець зобов`язаний забезпечити приймання Товару. (п. 4.1. Договору)

Право власності, а також ризик випадкової псування чи випадкового пошкодження Товару переходить від Продавця до Покупця з моменту передачі останньому Товару та підписання накладної. (п. 4.7. Договору)

Згідно п. 4.9. Договору дата поставки Товару є дата прийому-передачі Товару, що має вказуватися представником Покупця на видатковій накладній Продавця У випадку не зазначення повноважним представником Покупця дати прийому-передачі Товару, датою поставки Товару вважається дата видаткової накладної, згідно якої передавався Товар.

В разі здійснення повернення Товару Покупцем Продавцю він зобов`язаний оформити накладну на повернення, в якій обов`язково має бути зазначено: номер та дата видаткової накладної, на підставі якої даний Товар був поставлений Покупцю, а також найменування Товару, що повертається та його кількість, в протилежному випадку Продавець має право відмовитись приймати такий Товар. (п.4.10 Договору)

Пунктом 5.1 Договору погоджено, що оплата вартості Товару (замовленої партії) Покупцем здійснюється протягом 35 (тридцяти п`яти) календарних днів з моменту поставки Товару (замовленої партії).

Даний Договір вважається укладеним з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року. В тому разі, якщо жодна із Сторін за 30 днів до закінчення дії Договору не заявить про бажання розірвати даний Договір, він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на таких самих умовах. (п. 9.1. Договору)

Позивачем, на виконання умов Договору купівлі-продажу № ВС/027 від 12.09.2022 поставлено відповідачу товар на загальну суму 77 125,50 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

VSKV-3075 від 21.09.2022 на суму 31 793,76 грн;

VSKV-3345 від 07.10.2022 на суму 26 637,66 грн;

VSKV -3508 від 25.10.2022 на суму 18 694,08 грн.

Вказані видаткові накладні підписані позивачем та відповідачем. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

За доводами позивача, відповідач, в порушення умов Договору та взятих на себе зобов`язань, розрахунки за отриманий товару провів частково, а саме: в період з 25.10.2022 по 07.12.2022 перерахував на рахунок позивача грошову суму в розмірі 27 793,76 грн; за накладною на повернення VSKV -000240 від 14.11.2022 повернув товар на суму 21 227,04 грн. Підтвердженням наведеного слугує картка рахунку 361 за 2022 рік.

При цьому, товар на суму 28 104,70 грн залишено відповідачем без оплати.

Судом встановлено, що позивачем 28.12.2022 направлено відповідачу претензію №27142 від 27.12.2022 з вимогою про сплату 28 104,70 грн боргу, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Наведені обставини стали підставою звернення позивача з позовом до суду про примусове стягнення з відповідача вартості поставленого товару та штрафних санкцій.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зазначеними вище накладними підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за Договором на загальну суму 77 125,50 грн..

Тоді як відповідачем оплачено на суму 27 793,76 грн, і повернув товар на суму 21 227,04 грн.

Відтак заборгованість відповідача за Договором купівлі-продажу №ВС/027 від 12.09.2022 становить 28 104,70 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 28 104,70 грн. доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 28 104,70 грн. боргу є обґрунтованою.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши всі докази у справі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з п.2 ч. 1ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 52, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-В" (вул. Левка Лук`яненка, буд. 9, м. Вінниця, 21022; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ІМПЕКС" (вул. Пухівська, 1а, м. Київ, 02222; ) 28 104 грн. 70 коп. - боргу та 2 684 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адреcу електронної пошти позивача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 28 березня 2023 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Пухівська, 1а, м. Київ, 02222)

3 - відповідачу (вул. Левка Лук`яненка, буд. 9, м. Вінниця, 21022)