ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2023 р. м.Київ Справа№ 910/6104/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 09.02.2023:

позивача: не з`явився;

відповідача: Ільмухіна Т.Ф.;

від ВДВС: Савчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П.

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 31.08.2022 (повний текст складено та підписано 31.10.2022)

у справі № 910/6104/21 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газороздільної системи "Львівгаз"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 702 994, 98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (далі - позивач, Оператор) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (далі - відповідач, Компанія) про стягнення 702 994,98 грн за несвоєчасне виконання постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/11396/18 від 25.03.2019, з яких три проценти річних у розмірі 223 368,95 грн та 479 626,03 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 (повний текст складено 07.10.2021) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору. У іншій частині в позові відмовлено.

10.11.2021 на виконання зазначеного рішення було видано відповідний наказ, в якому зазначено, що його видано на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2021, яке набрало законної сили 28.10.2021, і до стягнення підлягають 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у справі № 910/6104/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 02 вересня 2021 року. Позов задоволено повністю: стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42; ідентифікаційний код 03349039) - 479 626,03 грн (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 03 копійки) інфляційних втрат коштів, 223 368,95 грн (двісті двадцять три тисячі триста шістдесят вісім гривень 95 копійок) три проценти річних та 10 544,92 грн (десять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 92 копійки) судового збору.

Короткий зміст скарги на дії органу виконання судових рішень

23.12.2021 до Господарського суду міста Києва Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано скаргу на дії державного виконавця Савчука К. П. по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі 910/6104/21.

Обґрунтовуючи подану скаргу, Компанія зазначає, що матеріали справи № 910/6104/21 було скеровано до Північного апеляційного господарського суду 01.12.2021. Незважаючи на це, 08.12.2021 головний державний виконавець Савчук К. П. виніс постанови про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що за твердженнями скаржника є неправомірними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Савчука К.П. про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/6104/21 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченкіського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. від 08.12.2021 ВП № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення скарги мотивована тим, що державним виконавцем Савчук К.П. безпідставно проведено виконавчі дії (відкрито виконавче провадження) по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/6104/21, оскільки рішення від 02.09.2021 станом на 08.12.2021 не набрало законної сили та оскаржувалось в апеляційному порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, скаржник - Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П. (16.11.2022 згідно відмітки поштового трекера на конверті, в якому направлялась апеляційна скарга) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/6104/21 та відмовити у задоволенні скарги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано, що наказ Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/6104/21 оформлено у відповідності до вимог закону, у ньому була наявна відмітка суду про набрання рішенням на виконання якого його видано, законної сили, виконавчий документ пред`явлено до виконання за адресою боржника, яка зазначена у наказі, державним виконавцем на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, усі дії вчинено державним виконавцем у відповідності до вимог закону, а дані про набрання законної сили відповідним рішенням зазначено самим судом, який видав виконавчий документ.

Також, скаржник зазначав, що ні на момент відкриття виконавчого провадження, № НОМЕР_1, ні на момент його завершення, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі № 910/6104/21 не було прийнято до розгляду судом апеляційної інстанції, а тому посилання суду першої інстанції на ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» - є помилковими.

Крім того, скаржник зазначав, що норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців.

Короткий зміст відзиву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на апеляційну скаргу

04.01.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив (згідно прохальної частини відзиву): апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Так, відповідач посилався на наступні доводи:

- копію повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 отримано відповідачем 28.10.2021;

- відповідачем в межах строку подано апеляційну скаргу на відповідне рішення;

- ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

- отже, відповідачем подано апеляційну скаргу в межах строків на апеляційне оскарження і відповідне рішення було таким, що не набрало законної сили;

- державним виконавцем Савчук К.П. безпідставно проведено виконавчі дії (відкрито виконавче провадження) по виконанню наказу, оскільки рішення не набрало законної сили та оскаржувалось в апеляційному порядку;

- державним виконавцем порушено приписи ч. 1-3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження учасникам виконавчого провадження;

- у суду наявні повноваження скасовувати рішення органів державної виконавчої служби, що узгоджується з висновками Верховного Суду , викладеними зокрема у постанові від 16.11.2022 у справі 3 910/7310/20.

Короткий зміст відзиву Акціонерного товариства "Оператор газороздільної системи "Львівгаз"на апеляційну скаргу

03.01.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газороздільної системи "Львівгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив (згідно прохальної частини відзиву) скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/6104/21 та відмовити у задоволенні скарги.

Зокрема, наголошував на тому, що на дату відкриття апеляційного провадження у даній справі, рішення суду першої інстанції було виконано виконавцем, а виконавче провадження закрито. При цьому, в подальшому, суд апеляційної інстанції при скасуванні рішення суду першої інстанції не вчинив дій, обумовлених ст. 333 Господарського процесуального кодексу України. В свою чергу, постанову суду апеляційної інстанції відповідач не оскаржував і добровільно сплатив на користь позивача 27 835,67 грн. інфляційних втрат та 417,53 грн. судових витрат на виконання постанови суду апеляційної інстанції. В свою чергу, суд першої інстанції видав наказ на виконання постанови суду апеляційної інстанції, який позивачем не пред`являвся до виконання з принципів добросовісності. Розрахунки між сторонами врегульовані сторонами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 витребувано у Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/6104/21 за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/6104/21.

12.12.2022 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6104/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 поновлено Головному державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуку К.П. пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 31.08.2022 справі № 910/6104/21, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6104/21 за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. на ухвалу Господарського суду м. Києва від 31.08.2022, розгляд призначено на 09.02.2023, встановлено учасникам справи процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 09.02.2023 з`явився Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П., представник відповідача.

Позивач в судове засідання 09.02.2023 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином засобами електронного зв`язку і ухвали суду направлялись учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представника позивача, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (далі - позивач, Оператор) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (далі - відповідач, Компанія) про стягнення 702 994,98 грн за несвоєчасне виконання постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/11396/18 від 25.03.2019, з яких три проценти річних у розмірі 223 368,95 грн та 479 626,03 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 (повний текст складено 07.10.2021) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору. У іншій частині в позові відмовлено.

10.11.2021 на виконання зазначеного рішення було видано відповідний наказ, в якому зазначено, що його видано на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2021, яке набрало законної сили 28.10.2021, і до стягнення підлягають 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору.

01.12.2021 матеріали справи були скеровані до Північного апеляційного господарського суду на запит про витребуванням справи у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 витребувано з суду першої інстанції матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження і зупинено дію оскаржуваного рішення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у справі № 910/6104/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 02 вересня 2021 року. Позов задоволено повністю: стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42; ідентифікаційний код 03349039) - 479 626,03 грн (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 03 копійки) інфляційних втрат коштів, 223 368,95 грн (двісті двадцять три тисячі триста шістдесят вісім гривень 95 копійок) три проценти річних та 10 544,92 грн (десять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 92 копійки) судового збору. Доручено суду першої інстанції видати накази.

Також, головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П., було додано до матеріалів справи належним чином засвідчену копію виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

Матеріали виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 містять наступні документи: заяву стягувача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору, і до якої додано відповідний наказ, і вказана заява зареєстрована 07.12.2021; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору; постанову від 08.12.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова від 08.12.2021 про стягнення виконавчого збору; платіжну вимогу № НОМЕР_1/26 від 08.12.2021 на суму 754 273,29 грн. про примусове списання коштів, реєстр платіжних вимог, розпорядження № НОМЕР_1 про списання коштів в рахунок погашення боргу та витрат виконавчого провадження; платіжні доручення № 77899 від 09.12.2021 на сму 685 286,70 грн., № 77900 від 09.12.2021 на суму 68 528,67 грн., № 77902 від 09.12.2021 на суму 69,00 грн., № 77901 від 09.12.2021 на суму 388,92 грн., якими списано відповідні кошти в рахунок погашення боргу та витрат виконавчого провадження; постанова про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2021 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із стягненням у повному обсязі боргу на депозитний рахунок Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та перерахуванням стягувачу.

Так, згідно матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, 08.12.2021 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П., розглянувши заяву стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору.

Вказана постанова направлена учасникам виконавчого провадження з супровідним листом від 08.12.2021 № НОМЕР_1/26, та отримана скаржником, про що наявні відмітки скаржника на супровідному листі, а також додано відповідний поштовий конверт у якому здійснено відправлення.

23.12.2021 до Господарського суду міста Києва Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано скаргу на дії державного виконавця Савчука К. П. по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі 910/6104/21, в якій скаржник просив визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи подану скаргу, Компанія зазначає, що матеріали справи № 910/6104/21 було скеровано до Північного апеляційного господарського суду 01.12.2021. Незважаючи на це, 08.12.2021 головний державний виконавець Савчук К. П. виніс постанови про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що за твердженнями скаржника є неправомірними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Савчука К.П. про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/6104/21 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Шевченкіського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. від 08.12.2021 ВП № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення скарги мотивована тим, що державним виконавцем Савчук К.П. безпідставно проведено виконавчі дії (відкрито виконавче провадження) по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/6104/21, оскільки рішення від 02.09.2021 станом на 08.12.2021 не набрало законної сили та оскаржувалось в апеляційному порядку.

Проте, суд апеляційної інстанції з вказаними висновками суду першої інстанції як підстави для задоволення скарги - не погоджується, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 25 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції та інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 5, 6, 15, 16 та 22 частини третьої цієї статті).

У рішенні «Горнсбі проти Греції» (§ 40) ЄСПЛ наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07, §§ 26, 27) ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. також рішення від 07.06.2005 у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, § 84).

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки КГС ВС виклав у пункті 13 постанови від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та підпункті 8.12 постанови від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.

Звертаючись зі скаргою до суду, боржник стверджував, що приватний виконавець ухвалив незаконну постанову, якою наклав арешт на майно (зернові культури, які не належать боржнику), чим порушив право скаржника на виконання остаточного судового рішення шляхом виконання ним, як підрядником, своїх обов`язків , отримання внаслідок цього коштів та погашення боргу перед стягувачем. Доводи скаржника в цій частині визнаються судом обґрунтованими, зз урахуванням вищенаведених обставин.

Аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, ЄСПЛ неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, § 59); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України», заява № 38722/02, § 75); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України», заява № 20390/07, § 29).

За змістом частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» , не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20 відступила від висновків КГС ВС про застосування частини другої статті 343 ГПК України, викладених у постановах від 21.05.2021 у справі № 905/64/15, від 25.06.2021 у справі № 905/2214/14-908/5734/14, від 25.06.2021 у справі № 25/7, від 30.06.2021 у справі № 905/2190/14, від 15.07.2021 у справі № 924/408/19, від 24.11.2021 у справі № 908/3994/14, від 11.04.2022 у справі № 916/3143/19 та від 04.08.2022 у справі № 910/11419/20, а також висновків КЦС ВС про застосування аналогічних положень частини другої статті 451 ЦПК України, викладених у постанові від 23.02.2022 у справі № 1005/7141/2012, про те, що суд не наділений повноваженнями на скасування рішень органів державної виконавчої служби / приватних виконавців.

Таким чином, доводи скаржника стосовно того, що норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців - не знайшли свого підтвердження та не узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує, що оцінка правомірності рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців - входить до меж дослідження під час розгляду кожної справи, з урахуванням приписів ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5; далі, Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 08.12.2021 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савчуком К.П., розглянувши заяву стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору, присуджених до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 (повний текст складено 07.10.2021).

Так, органу виконання судових рішень було подано заяву стягувача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору, і до якої додано відповідний наказ .

Колегія суддів зазначає, що дії органу виконання судових рішень щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/6104/21 - є законними, і підстави для скасування вказаної постанови у судовому порядку - відсутні, а доводи скаржника у цій частині - є необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктами 4 та 5 розділу ІІІ Інструкції регламентовано дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження, а саме:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, відповідний наказ Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/6104/21 оформлено у відповідності до вимог закону, у ньому була наявна відмітка суду про набрання рішенням на виконання якого його видано, законної сили, виконавчий документ пред`явлено до виконання за адресою боржника, яка зазначена у наказі, державним виконавцем на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, відкриття виконавчого провадження вчинено державним виконавцем у відповідності до вимог закону, а дані про набрання законної сили відповідним рішенням зазначено самим судом, який видав виконавчий документ.

Крім того, ні вимогами вищенаведеної Інструкції, ні вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок державного виконавця перевіряти та/або встановлювати з загальнодоступних джерел інформації відомості стосовно подання учасниками спору апеляційних скарг на відповідний судовий акт, і відповідно, самостійно визначати набрало чи не набрало законної сили відповідне судове рішення.

При цьому, як свідчать наявні матеріали справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 лише поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження відповідного рішення, відкрито апеляційне провадження і зупинено дію оскаржуваного рішення. В свою чергу, доводи боржника про те, що строк апеляційного оскарження відповідного рішення суду першої інстанції він обраховував з дати його фактичного отримання - 28.10.2021, судом апеляційної інстанції визнаються такими, що не узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, а отримання боржником відповідного судового акту з затриманням (незалежно від причин) є підставою саме для поновлення строку на апеляційне оскарження відповідного рішення, і не змінює перебіг обумовлених Господарським процесуальним кодексом України строків.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для повернення виконавчого документа, передбачених частиною 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень на момент винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому, з огляду на наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець саме при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в межах визначених законом повноважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що подаючи відповідну скаргу, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просило визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору.

Доводи скарги скаржника фактично зводяться до незгоди з діями державного виконавця саме під час подальшого виконання наказу, і які стосуються списання коштів на виконання рішення, проте, скарга не містить вимог стосовно неправомірності дій державного виконавця у цій частині, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає підстав для виходу за межі вимог скарги і оцінки подальших дій державного виконавця.

При цьому, суд апеляційної інстанції також наголошує і на тому, що в межах оцінки дій виконавця при відкритті виконавчого провадження відповідною постановою, на таке відкриття не можуть впливати події та документи, які виникли в майбутньому та змінили правову природу стягнутої на відповідним наказом суми, адже належним та ефективним правовим процесуальним інструментом, у даному випадку, не може бути скасування постанови державного виконавця, якою відкрито виконавче провадження.

При цьому, постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у справі № 910/6104/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 02 вересня 2021 року. Позов задоволено повністю: стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42; ідентифікаційний код 03349039) - 479 626,03 грн (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 03 копійки) інфляційних втрат коштів, 223 368,95 грн (двісті двадцять три тисячі триста шістдесят вісім гривень 95 копійок) три проценти річних та 10 544,92 грн (десять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 92 копійки) судового збору. Крім того, вказаною постановою доручено суду першої інстанції видати накази на виконання саме даної постанови.

Проте, вказана постанова не містить висновків стосовно застосування приписів ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, і таких вимог учасниками спору не заявлялось ні в порядку ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, ні в порядку ст. 328 Господарського процесуального кодексу України. Суд апеляційної інстанції зазначає, що учасники спору не позбавлені права звернутися з відповідними вимогами як до суду, так і до органу виконання судових рішень, так і самостійно врегулювати між собою приведення у відповідність своїх правовідносин стосовно спірних коштів, застосувавши належний процесуальний інструмент такого врегулювання, обумовлений вищенаведеними приписами процесуального закону, з урахуванням і того, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у справі № 910/6104/21 доручено видати відповідні накази на виконання саме даної постанови у справі.

Ст. 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Савчука К.П. про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/6104/21, в якій скаржник просив визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору, - є необґрунтованою та задоволенню не підлягає за наведених у ній доводів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду ґрунтуються на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, з урахуванням ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом частини другої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

З огляду на вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження (окрім доводу про те, що норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців), висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Савчука К.П. про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/6104/21 в якій скаржник просив визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6104/21 від 10.11.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 451 790,36 грн інфляційних втрат, 223 368,95 грн три проценти річних та 10 127,39 грн. судового збору - слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/6104/21 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/6104/21 - скасувати.

3. У задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Савчука К.П. про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/6104/21 - відмовити.

4. Матеріали справи № 910/6104/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 29.03.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала