ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

28.03.2023м. ДніпроСправа № Б29/334-09 (904/214/23)

за позовом Керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Теплична, 7, ) в інтересах держави в особі Слобожанської селищної ради (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 56 б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Харківська, 14А, )

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

в межах справи №Б29/334-09

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Будмехсервіс", місто Дніпропетровськ, вулиця Будьонного, 4

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Харківська, 14А, )

про визнання банкрутом

Суддя Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Борисова С.Е.

Від представників учасників справи:

від позивача: Шерстюк Ірина Олександрівна, витяг.

від відповідача: повноважний представник не з`явився.

від прокуратури: Риженко Вікторія Олегівна, посвідчення №069939 від 01.03.2023.

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області () в інтересах держави в особі Слобожанської селищної ради () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" () про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.01.2, справу №904/Б29/334-09 (904/214/23) передано на розгляд судді Первушину Ю.Ю.

Позовна заява подана в межах справи №Б29/334-09 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вулиця 8 Березня, 11,70, ).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди землі від 18.09.2006 в частині своєчасної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження № Б29/334-09(904/214/23), підготовче засідання призначено на 01.02.2023 о 12:00.

01.02.2023 до відділу канцелярії суду представник відповідача - адвокат Дєлов В.В. подав клопотання (вх. №5189/23), за змістом якого просить суд залишити без руху позовну заяву та зобов`язати позивача сплатити судовий збір відповідно до кількості немайнових позовних вимог, а саме по 2481,00 грн (відповідно до кількості земельних ділянок: 202 ділянки).

У підготовчого судовому засіданні 01.02.2023 заслухано пояснення представників позивача, відповідача та прокурора.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання про залишення позову без руху та зобов`язання сплатити судовий збір відповідно до кількості немайнових позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні прокурор просив суд надати додатковий час для підготовки правової позиції з приводу заявленого відповідачем клопотання.

За результатами підготовчого засідання 01.02.2023 судом оголошено перерву до 22.02.2023 о 16:00.

16.02.2023 до відділу канцелярії суду надійшли письмові пояснення прокурора (вх.№7874/23).

В підготовчому судовому засіданні 22.02.2023 заслухано пояснення представників позивача, відповідача та прокуратора.

Прокурор заперечував проти позиції відповідача про залишення позову без руху та наполягав на тому, що всі земельні ділянки були передані в оренду за одним договором оренди, а тому вимога про повернення земельної ділянки випливає з єдиного правочину.

Представник позивача підтримав позицію прокурора.

За результатами підготовчого судового засідання 22.02.2023 судом оголошено перерву до 27.02.2023 о 16:00 год.

У підготовче судове засідання 27.02.2023 Позивач не забезпечив явку повноважного представника. Про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому судовому засіданні 27.02.2023 заслухано пояснення представника відповідача та прокурора.

Представник відповідача у підготовчому засіданні подав клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Клопотання відповідачем обґрунтоване посиланням на велику кількість первинної документації по 202 земельним ділянкам, яку потрібно опрацювати для підготовки відзиву на позовну заяву, а також зайнятістю працівників відповідача у проведенні податкової перевірки за останні сім років, яка проводилась в останні дні.

Прокурор вирішення питання заявленого відповідачем клопотання поклався на розсуд суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 клопотання відповідача (вх. №5189/23 від 01.02.2023) про залишення позовної заяви без руху - залишено без задоволення. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву до 20.03.2023. Відкладено підготовче засідання на 28.03.2023 о 10:00 год.

21.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшов попередній відзив на позовну заяву (вх. №13650/23), за змістом якого просить суд залишити без розгляду позовну заяву.

27.03.2023 до відділу канцелярії суду Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" та будь-яким іншим особам, проводити будівництво об`єктів нерухомого майна на земельних ділянках, що входять до складу земельної ділянки загальною площею 99, 6083 га, яка є предметом позову.

У підготовче судове засідання 28.03.2023 Відповідач не з`явився, проте на електронну адресу суду надіслав клопотання (вх. №14855/23) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із хворобою та неможливістю приймати участь у підготовчому засіданні, яке призначене на 28.03.2023.

У підготовчому судовому засіданні заслухано пояснення представника позивача та прокуратура стосовно заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення позивача та представника від прокуратури суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За пунктами 1, 2, 4, 10 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову прокурор просив суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" та будь-яким іншим особам, проводити будівництво об`єктів нерухомого майна на земельних ділянках, що входять до складу земельної ділянки загальною площею 99, 6083 га, яка є предметом позову.

У заяві про забезпечення позову прокурор навів міркування які вказують на обґрунтованість позовних вимог по суті. В обґрунтування вимог про забезпечення позову прокурор вказав, що у разі побудови об`єкту нерухомого майна, забудовнику необхідно зареєструвати право власності на нього у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. У разі ж реєстрації права власності на новостворені об`єкти нерухомості, повернення земельних ділянок стане неможливим з огляду на положення статті 41 Конституції України, стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статті 120 Земельного кодексу України, що зведе нанівець зусилля суду та прокурора по розгляду вказаної справи. Згідно статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. На підставі викладеного, найбільш обґрунтованим, є застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «МБК «Україна-Канада» та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи та заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, які можуть бути побудовані на земельній ділянці, повернення якої є предметом даного позову. Таким чином, на думку позивача наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «МБК «Україна-Канада» та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи та заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, виконання рішення, постановленого за позовом прокурора, буде унеможливлено. Забезпечення позову направлене на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер. Заходи зустрічного забезпечення позову у вказаній справі не підлягають застосуванню, оскільки підстави, передбачені частиною 3 статті 141 ГПК України відносно позивача відсутні.

Суд критично ставиться до вмотивувань прокурора з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (постанова Верховного Суду України від 15.01.2020 у справі №915/1912/19).

За змістом позовної заяви прокурор просив суд розірвати договір оренди землі та зобов`язати відповідача повернути за актом прийому-передачі Слобожанський селищній раді земельну ділянку загальною площею 99,6083 га.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Предмет позову треба відрізняти від предмету спору.

Предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Таким чином, предметом позову прокурор визначив права оренди позивача на земельну ділянку, та обов`язок позивача повернути земельну ділянку орендодавцю - державі в особі Слобожанської селищної ради.

Спір щодо будівельних робіт або незаконної забудови на земельні ділянки відсутній.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 статті 4 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») право оренди (суборенди) земельної ділянки відноситься до речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності.

Аналіз наведених вище положень зазначених законів не дає підстав стверджувати, що майно і речові права на це майно - це один об`єкт.

За вказаного, суд враховує, що при розгляді поданої заяви має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Водночас суд бере до уваги, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" та постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності обраного ним забезпечення позову. Заявником не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Господарський суд дійшов до висновку про невідповідність заяви прокурора про забезпечення позову вимогам процесуальних норм - статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника прокурора не встановив зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у цій справі.

Прокурор не навів суду доказів незаконного використання орендованої земельної ділянки та/або незаконного будівництва з використанням орендованого майна.

На думку суду, прокурор не зазначив, чи здатний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову у цій справі та не встановив імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття такого заходу.

З огляду на наведене, враховуючи предмет позову, господарський суд дійшов висновку, що застосування судом заходу забезпечення позову у цьому спорі шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам (коло яких не визначив) проводити будівництво об`єктів нерухомого майна земельній ділянці, що знаходиться в оренді, виходить за рамки предмету позову, а така заборона, як захід забезпечення позову не є співвідносним та адекватним із заявленими прокурором позовними вимогами.

Предметом Договору оренди, який просить розірвати прокурор, є використання орендованої земельної ділянки. Зокрема пунктом 3 Договору передбачено, що на земельній ділянці ведеться будівництво індивідуальних житлових будинків, об`єктів соціальної сфери та інженерної інфраструктури, пунктом 15 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва житла та об`єктів соціальної сфери. Заборона використання земельної ділянки призведе до обмеження прав орендаря який веде господарську діяльність та не буде стосуватися предмету спору - права оренди земельних ділянок

Здійснення заборони у використанні земельної ділянки в рамках цільового її використання може призвести до наслідків які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки, фактично може обмежити права орендаря за договором оренди до ухвалення рішення по суті спору.

За вказаного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених ним заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 136, 137, 140, 234,235,255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (вх. №14810/23) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 28.03.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Центрального апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 31.03.2023.

Суддя Ю.Ю. Первушин