ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. Справа№ 910/1182/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Воронков В.О.

від відповідача: Онищенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023

у справі №910/1182/23 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про визнання частково недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп" (далі - ТОВ "ОНК-Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець") про визнання недійсним з моменту укладення пункту 6.2 договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 18.03.2021 №1203/01/2, укладеного між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "ОНК-Груп".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дискримінаційні умови щодо нього, викладені у пункті 6.4 договору купівлі-продажу від 18.03.2021 №1203/01/21, суперечать нормам статей 538, 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у зв`язку з чим даний правочин підлягає визнанню недійсним у вказаній частині з моменту укладення відповідно до вимог частини 1 статті 203, статей 215-217, 236 ЦК України та з урахуванням частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 відмовлено ТОВ "ОНК-Груп" у відкритті провадження в справі №910/1182/23 за його позовом до ДП "Гарантований покупець" про визнання частково недійсним договору.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі у справі №910/1182/23 в силу Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 у справі №916/2936/21 відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 18.03.2021 №1203/01/21 недійсним у частині його пунктів 5.1-5.8, 6.4.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "ОНК-Груп" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить апеляційну скаргу ТОВ "ОНК-Груп" на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.01.2023 про відмову у відкритті провадження у справі №910/1182/23 задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 30.01.2023 про відмову у відкритті провадження у справі №910/1182/23 скасувати та направити дану справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "ОНК-Груп" посилається на те, що попри ідентичний предмет заявлених зустрічних позовних вимог у справі №916/2936/21 порівняно з предметом позову ТОВ "ОНК-Груп" у даній справі, суттєві відмінності у правових підставах заявлених позовів (стаття 231 ГК України, частина 2 статті 549, частина 2 статті 692 ЦК України у справі №916/2936/21 та частина 1 статті 693 ЦК України у справі №910/1182/23) та висновки Верховного Суду викладені у постанові від 25.02.2020 у справі №922/1705/19, дозволяють дійти висновку про відмінність застосованих ТОВ "ОНК-Груп" правових підстав порівнюваних Господарським судом міста Києва позовів. Суд першої інстанції помилково не дослідив саме правові підставі одного та іншого позовів, тому помилково визнав їх тотожними, у зв`язку з чим постановив ухвалу від 30.01.2023 про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, умовою застосування якої є наявність у рішенні суду, що набрало законної сили, по справі всіх трьох критеріїв: ті самі сторони; той саме предмет; ті самі підстави позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023, апеляційну скаргу ТОВ "ОНК-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "ОНК-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

22.02.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1182/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ОНК-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 15.03.2023 та попереджено учасників справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2023 о 12 год. 40 хв.

10.03.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від представника ТОВ "ОНК-Груп" - Воронкова Володимира Олексійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконфереції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 заяву представника ТОВ "ОНК-Груп" - Воронкова Володимира Олексійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконфереції задоволено.

20.03.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ОНК-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23, посилаючись на те, що суд першої інстанції обґрунтовано постановив оскаржувану ухвалу.

Відповідач зазначає, що позивач після набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/2936/21 намагається повторно поставити перед іншим місцевим судом - Господарським судом міста Києва те ж питання, що було предметом розгляду у вказаній справі. Отже, всупереч положень ГПК України позивач неправомірно наполягає на повторному розгляді справи іншим місцевим судом з метою спростування висновків суду щодо застосування норм статей 538, 693 ЦК України у правовідносинах з відповідачем.

У судовому засіданні 22.03.2023 представник позивача підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 22.03.2023 представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 залишити без змін.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

ТОВ "ОНК-Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом у даній справі до відповідача про визнання договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 18.03.2021 №1203/01/21 недійсним у частині пункту 6.4 на підставі статей 203, 216-217 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 18.03.2021 між ДП "Гарантований покупець" (продавець) та ТОВ "ОНК-Груп" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів №1203/01/21, за умовами якого продавець зобов`язався продати електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, покупцю, а покупець зобов`язався купити (прийняти та оплатити) електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціонів на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.

За умовами пункту 5.1 договору продавець має право призупинити продаж електричної енергії покупцю та звільняється від виконання зобов`язань за цим договором на час призупинення у разі настання та на період дії будь-якої із таких обставин: якщо покупець порушив строк оплати будь-якого етапу періоду купівлі-продажу на 1 (один) робочий день (підпункт 5.1.1); якщо покупець не здійснив реєстрацію/повідомлення договірних обсягів на електронній платформі ОСП або реєстрація договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП (підпункт 5.1.2); якщо реєстрація договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП через невиконання продавцем Правил ринку (підпункт 5.1.3).

Згідно з пунктом 5.2 договору про призупинення продажу електричної енергії продавець невідкладно, але не пізніше ніж до 11:00 годин за день до торгового дня (календарного місяця), в якому буде здійснено призупинення, а в разі призупинення відповідно до пункту 5.1.2 не пізніше ніж до 13:00 годин за один день до торгового дня (календарного місяця), в якому буде здійснено призупинення, повідомляє покупця електронним листом на електронну адресу, вказану покупцем у Розділі 11 цього договору, з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи). У повідомленні, що направляється продавцем, покупцю має бути зазначено причину призупинення продажу електричної енергії та пункт договору, відповідно до якого було здійснено призупинення. Неотримання покупцем електронного листа від продавця не впливає на право продавця на призупинення продажу електричної енергії покупцю.

Відповідно до пункту 5.3 договору у разі призупинення продавцем продажу електричної енергії покупцю, продавець звільняється від обов`язку, визначеного пунктом 3.4 цього договору, щодо реєстрації/повідомлення договірного обсягу купівлі-продажу електричної енергії, продаж якого було призупинено продавцем.

За умовами пункту 5.4 договору про поновлення продажу електричної енергії відповідно до укладеної додаткової угоди до цього договору продавець інформує покупця шляхом направлення покупцю повідомлення про поновлення продажу в електронному вигляді на електронну адресу, вказану покупцем у розділі 11 цього договору, з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи). У повідомленні про поновлення продажу продавець зазначає дату - торговий день, з якого поновлюється продаж електричної енергії відповідно до укладеної додаткової угоди до цього договору. Торговий день, з якого поновлюється продаж електричної енергії відповідно до укладеної додаткової угоди до цього договору, вважається узгодженим у разі отримання від покупця відповідного підтвердження в електронному вигляді на електронну адресу(и) продавця з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) та здійснення реєстрації на електронній платформі ОСП обсягів електричної енергії, що відповідають розрахунковим періодам торгового дня відповідно до укладеної додаткової угоди до цього договору.

Згідно з пунктом 5.5 договору у випадку призупинення продажу електричної енергії, відповідно до пункту 5.1 цього договору, крім підпункту 5.1.3, продавець звільняється від будь-якої відповідальності та обов`язку щодо повернення покупцю сплачених коштів та відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених покупцем (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупиненням продажу продавцем електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.6 договору у випадку призупинення продажу електричної енергії, відповідно до підпункту 5.1.3 цього договору, продавець здійснює повернення покупцю сплачених покупцем коштів, у розмірі вартості електричної енергії відповідного призупинення відпуску електричної енергії без відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених покупцем (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупиненням продажу продавцем електричної енергії.

За змістом пункту 5.7 договору продавець поновлює продаж електричної енергії відповідно до укладеної додаткової угоди до цього договору та виконує свої обов`язки, визначені пунктом 3.4 цього договору, після усунення/припинення чинності обставин, що зумовили таке призупинення продажу електричної енергії та за умови отримання від покупця повної оплати всіх несплачених сум (включаючи всі належні платежі, пеню, штраф та суму відшкодування витрат, шкоди), належних продавцю.

За умовами пункту 5.8 договору обсяг електричної енергії, відпуск якого було призупинено продавцем, може бути проданий продавцем на власний розсуд на інших сегментах ринку, без будь-якого повернення покупцю грошових коштів, отриманих продавцем при такому продажі.

Згідно з пунктом 6.4 договору у випадку призупинення продажу електричної енергії, відповідно до пункту 5.1 цього договору крім підпункту 5.1.3, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі, що дорівнює вартості обсягу електричної енергії, продаж якого призупинено продавцем.

Позивач зазначає, що аналіз приведених вище пунктів договору, якими фактично передбачене необмежене право продавця на односторонню відмову від цього договору та можливість отримання від покупця повної суми платежу за фактично непоставлений товар (шляхом застосування пункту 6.4 договору, яким, на думку позивача, під приводом "штрафу" легалізується незаконне одностороннє та необмежене право продавця отримати повну вартість ніколи не поставленого ним товару, який ніколи вже поставлений не буде), має єдино можливий висновок про незаконність пункту 6.4 договору, оскільки останній суперечить приписами статей 538, 693 ЦК України.

Приймаючи до уваги ті обставини, що дискримінаційні умови щодо позивача, викладені у пункті 6.4 договору суперечать нормам статей 538, 693 ЦК України, останній просить визнати недійсним спірний договір у вказаній частині з моменту укладення відповідно до вимог частини 1 статті 203, статей 215-217, 236 ЦК України та з урахуванням частини 4 статті 236 ГПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №916/2936/21 за позовом ДП "Гарантований покупець" до ТОВ "ОНК-Груп" про стягнення 84 392 703,81 грн на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 18.03.2021 №1203/01/21.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.11.2021 було прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання спірного договору недійсним у частині його пунктів: 5.1-5.8, 6.4 та об`єднано його разом в одне провадження з первісним позовом у справі №916/2936/21.

В обґрунтування підстав зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" посилалося на те, що спірні умови договору суперечать положенням законодавства України, оскільки містять дискримінаційні умови, а саме передбачають необмежене право ДП "Гарантований покупець" щодо застосування заходів відповідальності до ТОВ "ОНК-Груп", наділяють відповідача за зустрічним позовом правом на власний розсуд призупинити постачання електроенергії, залишивши при цьому за собою право продажу обсягу електричної енергії, відпуск якої призупинено, без повернення покупцю будь-яких коштів, але із застосуванням до останнього штрафних санкцій. При цьому позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що:

- пункт 5.1 договору та інші похідні умови розділу 5 договору, всупереч вимогам частини 3 статті 509 та частини 2 статті 695 ЦК України, містять більш широке коло, ніж визначених законом, підстав для відмови продавця від договору, що обумовлює дискримінаційний характер цього договору по відношенню до покупця;

- ДП "Гарантований покупець" згідно з вимогами первісного позову шляхом підміни понять намагається стягнути з ТОВ "ОНК-Груп" у судовому порядку збитки у вигляді упущеної вигоди, кваліфікувавши їх як штраф;

- передбачений пунктом 6.4 договору штраф не відповідає вимогам статті 231 ГК України та частини 2 статті 549 ЦК України, оскільки не виражений грошовою сумою чи відсотковим відношенням до суми зобов`язання, а також не є кратним розміром до вартості товарів (робіт) у розумінні положення частини 2 статті 692 ЦК України, оскільки в цьому випадку мова йде про вартість проданого з розстроченням платежу товару.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 первісний позов ДП "Гарантований покупець" задоволено частково. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" відмовлено в зв`язку з його необґрунтованістю.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 в частині зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" не оскаржувалося та не було предметом розгляду судів вищих інстанції.

Під час розгляду справи №916/2936/21 Господарським судом Одеської області було встановлено, що наведені позивачем за зустрічним позовом підстави для визнання недійсним договору в оскаржуваній частині фактично зводяться до суб`єктивного та довільного тлумачення позивачем цих умов, з посиланням на обставини, які виникли внаслідок подання позивачем первісного позову.

Враховуючи, що підставою для визнання договору недійсним є встановлені судом обставини щодо його невідповідності актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, суд дійшов висновку, що в межах справи №916/2936/21 ТОВ "ОНК-Груп" не доведено наявності у спірних відносинах обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання оспорюваного договору недійсним, у зв`язку з чим зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Приймаючи спірну ухвалу Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, оскільки рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 у справі №916/2936/21, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсним, зокрема, пункту 6.4. спірного договору, набрало законної сили.

Отже, за висновком суду першої інстанції, зустрічний позов у справі №916/2936/21 та позов у справі №910/1182/23 є аналогічними.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №910/16463/21.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 22.05.2019 у справі №640/7778/18).

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

У розумінні процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15.

При цьому правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №761/41071/19.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995 та "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали помилково не враховано, що правові підстави позову у даній справі є іншими ніж правові підстави у справі №916/2936/21, оскільки у справі №916/2936/21 позовні вимоги були заявлені на підставі статті 231 ГК України, частини 2 статті 549, частини 2 статті 692 ЦК України, тоді як у даній справі ТОВ "ОНК-Груп", враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.02.2020 у справі №922/1705/19, заявило позов на підставі положень частини 1 статті 693 ЦК України, що виключає можливість відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 271 ГПК України).

Статтею 280 ГПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції при прийнятті оспорюваної ухвали дійшов помилкового висновку про тотожність підстав позову у даній справі та у справі №916/2936/21 та, як наслідок, постановив помилкову ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно з частиною 3 статті 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ "ОНК-Груп" підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 скасуванню, а справа №910/1182/23 передається на розгляд суду першої інстанції.

За правилами процесуального закону, прийняття рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №756/6141/16-а.

Враховуючи те, що справа передається на розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1182/23 скасувати, справу №910/1182/23 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Матеріали справи №910/1182/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 30.03.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова