ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023м. ДніпроСправа № 908/8/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "220" (Дніпропетровська обл., м. Синельникове)

про стягнення заборгованості за договором поставки

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "220" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 371638,05грн, з якої: 299540,00грн основного боргу, 72098,05грн інфляційних втрат. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ДГ-000286 від 15.11.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані до стягнення з відповідача інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.01.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" передано до Господарського суду Дніпропетровської області на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023, позовні матеріали передано для розгляду судді Татарчуку В.О.

Зважаючи на те, що справа є незначної складності, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 02.02.2023 була доставлена до електронної скриньки відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 - 02.02.2023. Дана електронна адреса зазначена відповідачем у договорі, що укладений сторонами по справі.

Таким чином, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 02.02.2023 отримав ухвалу суду від 02.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 37 том 1).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи.

Слід відзначити, що в матеріалах справи міститься доказ повідомлення відповідача про наявність судового провадження (а.с. 27 том 1).

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав час для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

15.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "220" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки №ДГ-000286 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити металопродукцію (надалі - товар) на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що виробник товару, кількість, асортимент товару вказується сторонами в специфікаціях до цього договору. Специфікації на товар, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, є невід`ємною частиною цього договору (надалі - Специфікації).

Поставка товару здійснюється партіями. Під партією товару розуміється переданий на умовах цього договору товар по одній специфікації (п. 3.1 договору).

Умови поставки товару, із застосуванням Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року (якщо інше не зазначено в специфікаціях), зазначаються в специфікаціях до цього договору (п. 3.2 договору).

Строки поставки партій товару зазначаються в специфікаціях (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4 договору, право власності на товар та ризики випадкового знищення або пошкодження товару переходять до покупця з дати поставки товару. Датою поставки товару вважається - дата прийняття товару на транспортний засіб, зазначена в документі, відповідно до якого здійснюється перевезення товару (товарно-транспортна накладна).

Оплата товару та всіх витрат передбачених цим договором, здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі, згідно умов зазначених в специфікаціях (п. 4.3 договору ).

Цей договір набирає чинності з 15.11.2021 і діє до 15.11.2022. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. У разі відсутності письмового звернення будь-якої з сторін за місяць до закінчення терміну дії договору, вважається, що він пролонгований автоматично на наступний календарний рік і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.4 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки №ДГ-000286 від 15.11.2021 був чинним протягом спірного періоду.

15.11.2021 до договору поставки №ДГ-000286 сторони підписали специфікацію №1 (а.с. 13 том 1).

Відповідно до умов специфікації сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити товар - жерсть чорна згідно ТУ У 14-4-413-97 в об`ємі 20т загальною вартістю 780000,00грн.

Умови оплати: передоплата 10% згідно рахунка-фактури на замовлену партію товару, залишок - 90% за фактичною вагою після відвантаження товару впродовж 20 (двадцяти) календарних днів від дати видаткової накладної на вищезазначену партію товару по специфікації №1 від 15.11.2021 до договору поставки №ДГ-000286 від 15.11.2021.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №КР-0000052 від 19.01.2022 на оплату замовленого товару на загальну суму 384540,00грн (а.с. 17 том 1).

На виконання умов договору та специфікації №1 позивач здійснив поставку товару (жерсть чорна згідно ТУ У 14-4-413-97) на загальну суму 384540,00грн, на підтвердження чого надав підписану сторонами та скріплену їх печатками видаткову накладну №РН-0000063 від 24.01.2022 та товарно-транспорту накладну №27 від 24.01.2022 (а.с. 14, 16 том 1).

Як зазначає позивач та підтверджується, наданим ним платіжним дорученням №128 від 31.05.2022 (а.с. 18 том 1), відповідач здійснив часткову оплату товару на суму 85000,00грн.

У зв`язку з частковою оплатою у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 299540,00грн, яку позивач і просить стягнути, що і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленої продукції.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття продукції за зазначеними видатковими накладними відповідачем також не заявлено.

Разом з цим, відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій не заперечував щодо наявної в нього заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 4.3 договору та умовами специфікації №1 порядок розрахунків за поставлений товар, приймаючи до уваги його прийняття відповідачем за спірною видатковою накладною №РН-0000063 від 24.01.2022 на суму 384540,00грн, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав - 11.02.2022, прострочення з 12.02.2022.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 299540,00грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 299540,00грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви (а.с. 3-4 том 1).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані у загальній сумі 72098,05грн за період з березня 2022 по травень 2022 із суми заборгованості 384540,00грн, за період з червня 2022 по листопад 2022 із суми заборгованості 299540,00грн (а.с. 3-4 том 1).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом порушень не встановлено.

За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 371638,05грн, з яких: 299540,00грн основного боргу, 72098,05грн інфляційних втрат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 5574,57грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77- 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "220" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 371638,05грн, з якої: 299540,00грн основного боргу, 72098,05грн інфляційних втрат - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "220" (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Покровська, буд. 3-3, прим. 9; ідентифікаційний код 37916431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Крафт" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 29, ідентифікаційний код 38229742) 299540,00грн - основного боргу, 72098,05грн - інфляційних втрат та 5574,57грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 03.04.2023.

Суддя В.О. Татарчук