РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2023Справа № 910/13206/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОНІК"

до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС"

про стягнення 115 358,84 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОНІК" (далі - позивач, ТОВ "БІОНІК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" (далі - відповідач, КП "КИЇВПАСТРАНС") про стягнення 115 358,84 грн на підставі Договору № 52.21-183 від 29.07.2021, з яких: 85 100,40 грн основного боргу, 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних, 18 551,89 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач на підставі наведеного Договору здійснив поставку товару відповідачу згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021 на суму 85 100,40 грн, проте відповідач не здійснив розрахунок за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 позовну заяву ТОВ "БІОНІК" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13206/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

15.12.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач повідомив, що клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу буде подане ним після надання позивачем відповідних правопідтверджуючих документів.

05.01.2023 позивачем було сформовано у системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" повідомлення № 8035 про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

05.01.2023 позивачем було сформовано у системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат позивач подасть детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги за результатами розгляду справи.

09.01.2023 позивачем було сформовано у системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про долучення до справи копії ордеру адвоката на підтвердження повноважень представника позивача. Клопотання судом задоволене.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено заяви по суті справи та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

29.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОНІК" (далі - постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "КИЇВПАСТРАНС" (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 52.21-183 (далі - Договір або Договір № 52.21-183 від 29.07.2021).

Згідно з п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю: Дезінфікуючі засоби, код 33630000-5 за ДК 021:2015 "Лікарські засоби для лікування дерматологічних захворювань та захворювань опорно- рухового апарату" (далі - товар), а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток № 1), що додається до Договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. Договору, постачальник гарантує, що якість товару відповідає затвердженим нормам якості для товару даного виду, діючим на дату укладання цього Договору та вимогам Технічної специфікації товару, згідно з Додатком № 2 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору, сума цього Договору (ціна Договору) визначається згідно з Специфікацією (Додаток № 1), що невід`ємною частиною цього Договору і становить 123 782,40 грн без ПДВ (згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України). Ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривні.

Пунктом 1.2. Договору узгоджено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від наявності коштів або виробничих потреб покупця та у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п. 4.1. Договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Пунктом 5.1. Договору узгоджено, що строк поставки товару: протягом строку дії договору.

Відповідно до п.5.2. Договору, поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з INCOTERMS-2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП "КИЇВПАСТРАНС", перелік яких зазначається у Додатку № 4 до цього Договору. При цьому транспортування товару проводиться за кошти постачальника, і вартість такої доставки входить в ціну договору.

Згідно з п. 5.6.1. Договору, кількість товару замовляється виходячи з наявності коштів та фактичних потреб покупця в межах запланованої ціни Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, покупець зобов`язаний, зокрема: 6.1.1. Прийняти поставлений Товар, який відповідає технічним і якісним характеристикам. 6.1.2. Своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений Товар, який відповідає технічним і якісним характеристикам.

Відповідно до п. 6.3. Договору, постачальник зобов`язаний, зокрема: 6.3.1. Забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором. 6.3.3. Оформляти належним чином супровідну документацію тощо.

Згідно з п. 6.4.1. п. 6.4. Договору, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Відповідно до п. 1.1. Додатку № 3 до Договору (Порядок приймання-передачі товару, гарантійні зобов`язання), датою поставки товару за Договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

У п. 1.3. Додатку № 3 до Договору встановлено, що право власності на товар від постачальника до покупця переходить після передачі товару та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021 року включно, але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору 20.10.2021 здійснив поставку товару "Септомакс 1 кг" у кількості 330 штук на суму 85 100,40 грн відповідачу, а саме КП "КИЇВПАСТРАНС" Станція технічного обслуговування автобусів, що підтверджується видатковою накладною № 190 від 20.10.2021.

Інформація про Відокремлений підрозділ КП "КИЇВПАСТРАНС" Станція технічного обслуговування автобусів, якому було поставлено товар, внесена до Переліку адрес та реквізитів філій та відокремлених підрозділів (Додаток № 4 до Договору).

Приймання Товару було здійснено представником покупця на підставі довіреності № 123 від 19.10.2021, виданої Жукову Олександру Олеговичу на отримання від ТОВ "БІОНІК" цінностей за рахунком № 103 від 19.10.2021, а саме "Дезинфікуючий засіб "Септомакс" у кількості 330 кг.

Відповідно до п. 4.1. Договору відповідач мав здійснити розрахунок за поставлений товар протягом 60 календарних днів з дати підписання ним видаткової накладної на фактично поставлену партію товару.

Натомість, як стверджує позивач, відповідач всупереч умовам Договору не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 85 100,40 грн. При цьому від відповідача до позивача не надходило претензій щодо кількості та якості товару.

З огляду на невиконання відповідачем умов Договору в частині зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за поставлений товар у сумі 85 100,40 грн (основний борг), а також 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних та 18 551,89 грн інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання.

Відповідач згідно поданого відзиву на позовну заяву фактично не заперечив заявлені позивачем позовні вимоги.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору № 52.21-183 від 29.07.2021 свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статтями 173, 174, 175, 264-269 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509, 655, 662, 663, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дані норми кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем товару у встановлений укладеним між сторонами правочином строк.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем 20.10.2021 поставлено, а відповідачем - прийнято товар на загальну суму 85 100,40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 190 від 20.10.2021, підписаною уповноваженими представниками сторін та скріпленою печатками сторін, копія наведеної накладної містяться в матеріалах справи.

Відповідач не заперечував факт отримання товару згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021.

Згідно з п. 4.1. Договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Відтак, відповідач був зобов`язаний здійснити розрахунок за товар на суму 85 100,40 грн, поставлений згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021, до 19.12.2021 включно - протягом 60 календарних днів з дати підписання відповідачем наведеної видаткової накладної.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплати поставленого згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021 товару у строк, вказаний у Договорі.

Враховуючи, що наявність та розмір заборгованості відповідача за товар, поставлений згідно Договору за видатковою накладною № 190 від 20.10.2021 на суму 85 100,40 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростована, позовні вимоги ТОВ "БІОНІК" про стягнення з КП "КИЇВПАСТРАНС" 85 100,40 грн основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За прострочення оплати товару позивач просить суд стягнути з відповідача 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних та 18 551,89 грн інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 643,16 грн пені за період з 20.12.2021 по 20.06.2022.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Згідно з п. 7.3. Договору, за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором щодо оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021 на суму 85 100,40 грн з 20.12.2021.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведеного позивачем розрахунку пені у сумі 9 643,16 грн за період з 20.12.2021 по 20.06.2022, який не перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України), суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 643,16 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 063,39 грн 3% річних та 18 551,89 грн інфляційних втрат за період з 20.12.2021 по 10.10.2022.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором щодо оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної № 190 від 20.10.2021 на суму 85 100,40 грн з 20.12.2021.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат у сумі 18 551,89 грн та 3% річних у сумі 2 063,39 грн за загальний період з 20.12.2021 по 10.10.2022, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 551,89 грн інфляційних втрат та 2 063,39 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 85 100,40 грн основного боргу, 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних, 18 551,89 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору у розмірі 2 481,00 грн та витрат на правничу допомогу у загальній сумі 20 000,00 грн, які складаються з сум: 10 000,00 грн - гонорар адвокату за складання позовної заяви, 10 000,00 грн - гонорар адвокату за участь у справі у суді першої інстанції.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи суду не подав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач повідомив, що клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу буде подане ним після надання позивачем відповідних правопідтверджуючих документів.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат позивач подасть детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги за результатами розгляду справи відповідно до положень ст. 123, 126, 129 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та задоволення позову повністю, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 481,00 грн покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не було подано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування таких витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" (Україна, 04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОНІК" (Україна, 49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 133, корпус Л, ідентифікаційний код 38120926) 85 100,40 грн (вісімдесят п`ять тисяч сто гривень 40 коп.) основного боргу, 9 643,16 грн (дев`ять тисяч шістсот сорок три гривні 16 коп.) пені, 2 063,39 грн (дві тисячі шістдесят три гривні 39 коп.) 3% річних, 18 551,89 грн (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну гривню 89 коп.) інфляційних втрат, 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 23.03.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА