ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.2023м. СумиСправа № 920/1044/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

Розглядається в порядку загального позовного провадження справа № 920/1044/22

за позовом Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України (вул. Озерна, буд. 14, м. Хмельницький, 29000),

до відповідача Фізичної особи підприємця Пономаренко Ольги Віталіївни ( АДРЕСА_1 ),

про стягнення 66960 грн 00 коп. збитків, 7213 грн 82 коп. пені,

представники учасників справи:

від позивача Леонідов С.О.;

від відповідача Даценко А.М.;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву (вх. № 3145 від 13.12.2022), в якій просить суд зобов`язати відповідача повернути Державному ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України товар переданий на відповідальне зберігання відповідно до договору відповідального зберігання від 24.12.2021 № 190-21, а саме рибу заморожену патрану без голови (Хек) належної якості у кількості 496 кг; стягнути з відповідача 7213 грн 82 коп. пені за неповернення товару у визначений строк.

Ухвалою від 23.12.2022 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1044/22; призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 23.01.2023, 10:30; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання хвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.12.2022 була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження та отримана останнім 27.12.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

10.01.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 159 від 10.01.2023), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що листом від 11.08.2022 ФОП Пономаренко О.В. повідомляла позивача про можливість забрати рибу в будь-який час. Проте позивач не виявив бажання скористатися можливістю забрати своє майно. Жодної відповіді чи іншого документа на адресу відповідача не направлялось. 12.12.2022 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому зазначив, що у зв`язку з системними відключеннями світла не мав можливості зберегти товар в належному стані, через що він зіпсувався і прийшов у непридатний для використання стан. Відповідач запропонував позивачу відшкодувати вартість зіпсованого товару та просив направити реквізити відповідного рахунку. Відповідач заперечує проти стягнення неустойки в сумі 7213,82 грн, вважає її нарахування безпідставним.

Ухвалою від 17.01.2023 господарський суд задовольнив заяву представника позивача (вх. № 196 від 17.01.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; забезпечив участь представника позивача у судовому засіданні 23.01.2023 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

19.01.2023 позивач подав заперечення (вх. № 394/23 від 19.01.2023), в якому зазначає, що 29.08.2022 відповідачу було направлено лист Про постачання продуктів харчування (вих. № 7/647) з проханням надати в найкоротший термін інформацію щодо дати та місця передачі продуктів харчування за договором відповідального зберігання від 24.12.2021 року № 190-21. Відповіді на лист Ліцеєм отримано не було. Враховуючи відсутність відповіді, а також те, що відповідач у своєму листі від 11.08.2022 зазначив про те, що товар можна забрати в будь-який час, 28.09.2022 представник Ліцею В`ячеслав Ковальчук, діючи на підставі довіреності від 28.09.2022 № 1589-22-ВН, прибув за адресою зберігання, вказаною у договорі (Сумська обл., м. Білопілля, вул. Соборна, 52) з метою отримання від фізичної особи-підприємця Пономаренко Ольги Віталіївни, переданого на відповідальне зберігання відповідно до договору товару. Вказаний товар від відповідача отримано не було, оскільки двері складу по зазначеній адресі були зачинені. У зв`язку з цим, 28.09.2022 представником Ліцею в присутності двох свідків було складено Акт № 1 про відмову від повернення майна переданого на відповідальне зберігання. Позивач зазначає, що листом від 30.12.2022 вих. № 14/1275-22-Вих відповідача було повідомлено, що відповідно до розрахунку середньої ринкової вартості товару Риба заморожена патрана без голови Хек методом порівняння ринкових цін відповідно до Примірної методики визначення очікуваної вартості предмета закупівлі, затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.02.2020 № 275 середня ринкова ціна вищевказаного товару на даний час становить 127,50 грн за 1 кг. Враховуючи зазначене, відповідачу було запропоновано добровільно відшкодувати збитки, завдані Ліцею внаслідок втрати майна, переданого йому на відповідальне зберігання шляхом перерахування коштів у сумі 63 240,00 грн. на розрахунковий рахунок Ліцею. На даний час, відповідь від відповідача до Ліцею не надходила.

23.01.2023 відповідач подав клопотання (вх. № 418/23 від 23.01.2023), в якому просить суд відкласти підготовче засідання у даній справі на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Судове засідання 23.01.2023 по справі № 920/1044/22 не відбулось, у зв`язку з відсутністю електроенергії в Господарському суді Сумської області з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.

Ухвалою від 23.01.2023 господарський суд призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 13.02.2023, 10:30, забезпечив участь представника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України у судовому засіданні 13.02.2023 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

13.02.2023 відповідач подав відповідь на заперечення позивача (вх. № 897/23 від 13.02.2023), в якій зазначає, що відповідно до п. 3.1.2 договору позивач зобов`язаний забрати у відповідача товар до закінчення строку дії договору (до 31.03.2022). Позивач ні до 31.03.2022, ні пізніше не звертався до відповідача з питанням про повернення майна, тому вимоги про стягнення пені є безпідставними та необґрунтованими. З урахуванням ст. 951 ЦК України, розмір збитків не може бути більше, ніж вартість майна, зазначена у п. 1.1. договору.

У судовому засіданні 13.02.2023 за участю представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.02.2023, 10:10; протокольну ухвалу про забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні 23.02.2023 о 10 год. 10 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

20.02.2023 позивач подав заяву про зміну предмету позову у справі № 920/1044/22 (вх. № 608 від 20.02.2023, надіслана електронною поштою), в якій просить суд стягнути з відповідача 66960 грн 00 коп. збитків заподіяних внаслідок втрати товару (риби замороженої патраної без голови (Хек) належної якості у кількості 496 кг), 7213 грн 82 коп. пені за неповернення товару у визначений строк відповідно до договору відповідального зберігання від 24.12.2021 № 190-21, укладеного між сторонами.

У судовому засіданні 23.02.2023 за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про залишення заяви про зміну предмету позову (вх. № 608 від 20.02.2023), що надійшла на електронну пошту суду, без розгляду, у зв`язку з тим, що відповідна заява не підписана електронним цифровим підписом; протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 01.03.2023, 11:00; протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ст. 177 ГПК України; протокольну ухвалу про забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні 01.03.2023 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою від 24.02.2023 господарський суд задовольнив заяву представника відповідача (вх. № 681/23 від 23.02.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 920/1044/22; доручив Білопільському районному суду Сумської області забезпечити проведення судового засідання по справі № 920/1044/22 01.03.2023 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

28.02.2023 позивач подав заяву про зміну предмету позовну у справі № 920/1044/22 (вх. № 608 від 28.02.2023, поштове відправлення від 20.02.2023), в якій просить суд стягнути з відповідача 66960 грн 00 коп. збитків заподіяних внаслідок втрати товару (риби замороженої патраної без голови (Хек) належної якості у кількості 496 кг), 7213 грн 82 коп. пені за неповернення товару у визначений строк відповідно до договору відповідального зберігання від 24.12.2021 № 190-21, укладеного між сторонами. Позивач зазначає, що відповідач повинен компенсувати позивачу збитки, пов`язані з втратою ним товару, переданого йому на відповідальне зберігання відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи в суді.

У судовому засіданні 01.03.2023 за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду відповідно до ст. 46 ГПК України заяви позивача про зміну предмету позову (вх. № 608 від 20.02.2023), що надійшла до суду поштою.

Ухвалою від 01.03.2023 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін на 20.03.2023, 14:00; забезпечив участь представника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України у судовому засіданні 20.03.2023 о 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою від 15.03.2023 господарський суд задовольнив заяву представника Фізичної особи підприємця Пономаренко Ольги Віталіївни (вх. № 927/23 від 14.03.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 920/1044/22; доручив Білопільському районному суду Сумської області забезпечити проведення судового засідання по справі № 920/1044/22 20.03.2023 о 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

20.03.2023 позивач подав клопотання (вх.. №1699 від 20.03.2023), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження факту об`єктивної неможливості забрати у відповідача товар до закінчення строку дії договору, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України та фактичним припиненням з 24.02.2022 діяльності ліцею.

У судовому засіданні 20.03.2023 господарський суд постановив протокольну ухвалу про залишення клопотання відповідача без розгляду, неприйняття доказів долучених до клопотання до розгляду відповідно до ст. 80, 118 ГПК України, оскільки клопотання не було заявлене в підготовчому провадженні, докази не були подані у встановлений судом строк, позивач не обґрунтував неможливість їх подання з причин, що не залежали від нього.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів справи 24.12.2021 між сторонами укладений договір відповідального зберігання № 190-21, за умовами якого відповідач зобов`язався безоплатно зберігати передану позивачем рибу заморожену патрану без голови (хек) в кількості 888 кг вартістю 58 439 грн. 28 коп. та повернути товар позивачу у схоронності.

Згідно з п. 1.2. договору передача товару на зберігання засвідчується актом передачі товару у відповідальне зберігання з обов`язковим підписанням його сторонами, який є невід`ємним додатком до договору.

Відповідальне зберігання за договором є безоплатним (п. 1.3. договору).

Зберігач знаходиться за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 52 (п. 1.5. договору).

Відповідно до п. 2.1.3., 2.1.4. договору, зберігач зобов`язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження товару поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, до моменту його повернення поклажодавцеві; повернути товар поклажодавцеві за першою вимогою останнього, з обов`язковим підписанням акту передачі товару.

За умовами п. 3.1. договору поклажодавець зобов`язаний передати зберігачеві товар на зберігання після набрання чинності договором; забрати у зберігача товар до закінчення строку цього договору. Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення товару, який знаходиться на зберіганні (всього або його частини).

Відповідно до п. 4.2. договору зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність товару з моменту передання товару на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження товару, який переданий на зберігання, або його частини, зберігач повинен відшкодувати поклажодавцеві всі пов`язані з цим збитки.

Згідно з п. 6.1. договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та закінчується 31 березня 2022 року.

Факт передачі позивачем відповідачу на зберігання товару підтверджується актом здачі-приймання майна від 24.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача з листом від 26.04.2022 № 7/182 про постачання продуктів харчування за договором зберігання, зокрема риби у кількості 496 кг. Відповідач переданий на зберігання товар не повернув. 26.07.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією № 3, в якій вимагав повернення товару протягом семи календарних днів з дня отримання претензії. Листом від 11.08.2022 відповідач повідомив, що позивач може забрати товару в будь-який час, однак коли позивач прибув 28.09.2022 за адресою зберігання товару, двері складу були закриті, на телефонний дзвінок відповідач не відповів, про що складено акт № 1 від 28.09.2022. Листом від 12.12.2022, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач повідомив, що м. Білопілля знаходиться в зоні бойовий дій, через системні відключення світла у відповідача не було можливості зберегти товар в належному стані, через що він зіпсувався та прийшов у непридатний стан. За цих обставин позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, завдані втратою переданого на зберігання товару відповідно до реальної вартості втраченого майна (риби замороженої патраної без голови (хек) у кількості 496 кг) на момент подання заяви про зміну предмету позову в сумі 66960 грн 00 коп.

Суд зазначає, що у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938, 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

За приписами ст. 948 Цивільного кодексу України, поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно зі ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до ст. 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

За приписами ст. 951 Цивільного кодексу України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У статті 225 Господарського кодексу України закріплено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до частини 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Суд встановив, що у строк до закінчення строку дії договору позивач не забрав у відповідача переданий на зберігання товар рибу у кількості 496 кг.

Доказів надсилання відповідачу листа від 26.04.2022 № 7/182, претензії від 26.07.2022 № 14/405, листа від 29.08.2022 № 7/647 позивач не подав, зазначаючи, що вони були втрачені. Відповідач факт отримання цих документів заперечує.

Акт № 1 від 28.09.2022 складений позивачем в односторонньому порядку, тому, з урахуванням заперечень відповідача, не приймається судом до уваги на підтвердження того факту, що позивачем вчинялися дії, щоб забрати товар зі зберігання.

Водночас, відповідно до умов п. 2.1.3, 4.2. договору, відповідач зобов`язався нести відповідальність за збереження і цілісність товару, за втрату (нестачу) або пошкодження товару поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, до моменту його повернення поклажодавцеві.

Товар у кількості 496 кг не повернутий зі зберігання.

Відповідач повідомив позивача у листі від 12.12.2022 про те, що товар, переданий на зберігання зіпсувався та прийшов у непридатний стан через відключення електроенергії (Білопільська громада знаходиться у зоні бойових дій), тобто визнав обставину втрати товару.

Також у листі від 12.12.2022 відповідач повідомив про готовність до відшкодування вартості зіпсованого товару.

Однак після недосягнення сторонами згоди щодо розміру збитків, позиція відповідача змінилася, останній заперечує проти стягнення збитків зазначаючи, що не відповідає за втрату товару після закінчення строку зберігання.

Суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, оскільки як зазначено судом за договором зберігач зобов`язався нести відповідальність за втрату (нестачу) товару до моменту його повернення поклажодавцеві.

Доказів вжиття будь-яких заходів для забезпечення збереження товару у зв`язку з відключеннями електроенергії відповідач не подав, в тому числі доказів звернення до позивача з вимогою забрати товар, у зв`язку з неможливістю забезпечити його зберігання. У листі від 12.12.2022 відповідач не зазначив, коли саме товар зіпсувався.

Також суд зауважує, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Непослідовність позиції відповідача, зокрема повідомлення позивача про втрату товару та готовність до відшкодування його вартості, а потім заперечення щодо стягнення збитків в будь-якій сумі, свідчить про недобросовісність поведінки відповідача.

Суд встановив, що відповідачем не виконано договірні зобов`язання щодо забезпечення збереження товару до моменту його повернення поклажодавцеві, що свідчить про протиправність його поведінки. Товар переданий на зберігання зіпсувався, при цьому відповідач, вказуючи на те, що це сталося через системні відключення електроенергії, не зазначає, коли саме товар зіпсувався, не зазначає про вжиття ним заходів для збереження товару. Відповідач не довів доказами відсутність його вини у незабезпеченні збереження товару. Втрата переданого на зберігання товару з вини відповідача вказує на наявність причинно-наслідкового зв`язку між цим та наслідками - збитками, якими є вартість втраченого майна.

Відповідно до положень статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

У частині третій статті 225 Господарського кодексу України закріплено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Передумовою правильного розрахунку суми збитків є визначення цін, виходячи з яких здійснюється розрахунок. При визначення розміру збитків враховуються ринкові ціни на товари, послуги, роботи, якщо інше не передбачено законом або договором.

Суд встановив, що у договорі сторони не передбачали, що збитки відшкодовуються у разі втрати товару в розмірі його вартості, визначеної у договорі.

Стаття 951 Цивільного кодексу України також не передбачає, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою речі, відшкодовуються у розмірі її вартості на дату укладення договору.

У цивільному законодавстві відсутнє уніфіковане поняття ринкової ціни. При цьому у статті 14 Податкового кодексу України ринкова ціна визначається як ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 623 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 225 Господарського кодексу України, день, на який визначається розмір ринкових цін залежить від способу задоволення вимоги кредитора. Так, при добровільному відшкодуванні збитків ринкові ціни визначаються на день задоволення ним вимог кредитора, а у разі якщо боржник ухиляється від відшкодування збитків, розмір ринкових цін встановлюється на день пред`явлення позову.

На підтвердження розміру збитків позивач надав довідку Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/154 від 17.02.2023.

Згідно з цією довідкою, середньо-ринкові ціни на рибу хек заморожену патрану без голови по України станом на 17.02.2023 (заява про зміну предмету позову подана позивачем 20.02.2023) складають 135 грн за кг.

З урахуванням кількості товару, переданого на зберігання, що зіпсувався (496 кг), виходячи із середньої вартості риби хек замороженої патраної без голови по України, визначеної на підставі довідки Хмельницької торгово-промислової палати, розмір збитків становить 66960 грн.

Твердження відповідача про те, що інформаційна довідка Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/154 від 17.02.2023 не є належним доказом ціни суд вважає необґрунтованими з урахуванням ст. 76 ГПК України. Суд зазначає, що відповідач, як учасник цієї справи, не був позбавлений права подати власні докази на підтвердження вартості товару або в порядку статті 99 ГПК України клопотати перед судом щодо призначення експертизи у цій справі для визначення розміру завданої позивачу шкоди. Однак таких дій відповідачем зроблено не було. Згідно зі ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За викладених обставин суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 66 960 грн. збитків за втрачений товар.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 4.3. договору, у випадку неповернення товару поклажодавцеві за першою вимогою зберігач повинен виплатити поклажодавцеві неустойку в розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день затримки.

На підставі п. 4.3. договору, за неповернення товару поклажодавцеві за першою вимогою, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 7213 грн. 82 коп. за період з 01.05.2022 до 07.12.2022.

Оскільки позивач не подав доказів звернення до відповідача щодо повернення товару, переданого на зберігання, до закінчення строку дії договору, не подав доказів надсилання відповідачу листів від 26.04.2022, від 29.08.2022, претензії від 26.07.2022, відповідач факт отримання таких документів заперечує, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 7213 грн 82 коп. необґрунтованими та безпідставними, тому відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2481 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Пономаренко Ольги Віталіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України (вул. Озерна, буд. 14, м. Хмельницький, 29000, ) 66 960 грн 00 коп. збитків, 2481 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 29.03.2023.

Суддя Д. В. Вдовенко