ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Дніпро Справа № 908/90/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представник позивача Сільченко Т. І. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

на рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 року у справі № 908/90/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Літпол-Україна"

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

про стягнення заборгованості у розмірі 412 095, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Літпол-Україна звернувся до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго із позовом про стягнення 381 600,00 грн. основного боргу, 19 080,00 грн. пені, 7288,56 грн. інфляційних витрат, 4171,46 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 року у справі №908/90/22 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Літпол-Україна 381 600 (триста вісімдесят одна тисяча шістсот) грн 00 коп. основного боргу, 7 275 (сім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 50 коп. інфляційних втрат, 4 140 (чотири тисячі сто сорок) грн 10 коп. 3% річних, 19 080 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп. пені, 6 181 (шість тисяч сто вісімдесят одна) грн 44 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 року по справі № 908/90/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема, апелянт вважає, що договір від 21.05.2021 № 4268-ДЗ-ЗаТЗС є недійсним, оскільки підписаний не Виконавчим органом, а виконуючим обов`язки директора відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», а саме: Шевцовим М.В., який відповідних повноважень на вчинення правочинів від імені АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не мав.

Спірний договір Шевцовим М.В. підписаний на підставі довіреності від 05.05.2021 № 152/ДнЗ/2021, яка підписана Генеральним директором АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Дегтяренком С.М. під впливом помилки, адже Генеральний директор не має права доручати сторонній особі підписувати правочин щодо укладання договору про надання послуг.

Крім того, апелянт посилається на те, що копії документів, наданих Позивачем як докази, що містяться в матеріалах справи, не завірені належним чином відповідно до вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020» (далі ДСТУ), який є обов`язковим до виконання та використання.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 р. у справі № 908/90/22 та відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2022 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2023 року було залишено апеляційну скаргу без руху.

03.02.2023 року до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, надано копію платіжної інструкції про сплату судового збору №2813352 від 25.01.2023 року та належні докази направлення позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Літпол-Україна" копії апеляційної скарги листом з описом вкладення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 року у справі №908/90/22. Розгляд справи №908/90/22 призначено в судовому засіданні на 22.03.2023 року об 09:30 год., в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Літпол-Україна"надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

У відзиві позивач також зазначив, що правова допомога Позивачу при розгляді справи № 908/90/22 у суді апеляційної інстанції надається адвокатом АО «Роланд» Сільченко Тетяною і попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв язку з розглядом справи - орієнтовно 20 тис. грн.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

22.03.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Літпол-Україна (постачальник, позивач у справі) та Акціонерним товариством ДТЕК Дніпроенерго (покупець, відповідач у справі) укладено договір про закупівлю товару № 4268-ДЄ-ЗаТЄС від 21.05.2021 (далі за текстом - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: згідно класифікатора (далі-товар), 2021 виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією, визначеною в даному пункті договору.

Умовами п. 1.3 договору сторони визначили, що вантажоодержувачем товару є ДТЕК Запорізька ТЕС, 71501, м. Енергодар, Запорізька область, вул. Промислова,95.

Відповідно до п. 3.2 договору, сума цього договору становить: 381600,00 (триста вісімдесят одна тисяча шістсот) грн 00коп, у тому числі ПДВ 20% 63600,00грн (шістдесят три тисячі шістсот) грн. 00 коп.

Згідно з п. 5.1.1 п. 5.1 договору, строк поставки товару: впродовж 20 календарних днів після відправлення письмової заявки покупцем.

Сторони визначили, що поставка товару буде виконуватись на умовах DDP згідно з Правилами Інкотермс у редакції 2010 року у місце призначення поставки товару: м.Енергодар, Запорізька область, вул. Проомислова, 95, ДТЕК Запорізька ТЕС. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом (п.п 5.2, 5.3 договору).

Звертаючись до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго із позовом про стягнення 381 600,00 грн. основного боргу, 19080,00 грн. пені, 7288,56 грн. інфляційних витрат, 4171,46 грн. 3% річних, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Літпол-Україна" посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю товару № 4268-ДЭ-заТЭС від 21.05.2021 в частині оплати поставленого товару.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору поставки, не оплативши заборгованість за поставлений йому товар, а тому на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 381 600,00 грн., та нараховані на суму боргу інфляційні, 3% річних та пеня, проте, у розмірі, визначеному судом : 7 275 грн 50 коп. інфляційних втрат, 4 140 грн. 10 коп. 3% річних, 19 080 грн. 00 коп. пені, оскільки позивач неправильно визначив період нарахування пені та неправильно розрахував інфляційні та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору поставки продукції.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач відповідно до товарно-транспортної накладної № від 30.06.2021, поставив відповідачу товар на загальну суму 381 600 грн.

Згідно з п. 5.6 договору, право власності на товар, усі ризики втрати або пошкодження товару, переходять від постачальника до покупця з дати поставки товару.

При поставці товару постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється, наступні документи:

- рахунок;

- видаткову накладну з кодом УКТЗЕТ;

- відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/ товарно-транспортну накладну);

- сертифікат якості заводу-виробника та /або паспорт (п. 5. 7 договору).

На виконання вказаних пунктів позивачем разом з товаром було надано відповідачу: рахунок № СФ-0000833 від 30.06.2021; видаткову накладну з кодом УКТЗЕТ за № РН-0000662 від 30.06.2021; товарно-транспортну накладну № від 30.06.2021; сертифікат якості заводу-виробника та /або паспорт, а також, зареєстровано податкову накладну № 149 від 30.06.2021.

Згідно з п. 4. 1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого товару на 30 календарний день з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладеної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Оскільки відповідач у встановлений договором строк не здійснив оплату поставленого товару, Позивач надіслав відповідачу претензію від 02.09.2021 вих. № 30-01/03-14 щодо погашення заборгованості. Відповіді на претензію позивач не отримав.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, у порушення умов договору, відповідач відповіді на претензію не надав, товар не оплатив, доказів сплати заборгованості суду не надав, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 381 600,00 грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановленої законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Згідно з п. 7.14 договору, у разі прострочки оплати товару, покупець за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості несвоєчасно оплаченого товару, однак не більше 5% від несвоєчасно оплаченого товару.

Згідно ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача пені за період з 31.07.2021 по 09.12.2021 у сумі 19080,00грн. (з урахуванням обмежень, узгоджених сторонами у п. 7.14 договору)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З огляду на вищезазначені положення, господарський суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних та 3% річних, обґрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних у межах заявленого позивачем періоду з 30.07.2021 по 09.12.2021 у розмірі 4140,10грн., та 7275,50 грн. інфляційних.

При цьому, доводи апелянта про недійсність договору, як такого, що підписаний не уповноваженою особою з боку позивача, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про господарські товариства», господарське товариство будь-якої організаційно-правової форми має право створювати на території України та за її межами філії та представництва.

Відповідно до п. 6 ст. 55 Господарського кодексу України, створювати філії та представництва мають право юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Статтею 95 ЦК України передбачено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відомості про філії юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Статутом АТ «ДТЕК Дніпроенерго» передбачено, що створені Товариством філії здійснюють свою діяльність від імені Товариства. Керівники філій ... та інших відокремлених підрозділів призначаються Товариством та діють на підставі довіреності, виданої Товариством.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб вбачається, що керівником АТ «ДТК Дніпроенерго» є Дегтяренко С.М., до повноважень якого відноситься право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі, підписувати договори.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір про закупівлю товару № 4268-ДЄ-ЗаТЄС від 21.05.2021, укладений від імені АТ «ДТЕК Дніпроенерго» виконуючим обов`язки директора відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», а саме: Шевцовим М.В., на підставі довіреності від 05.05.2021 № 152/ДнЗ/2021, яка підписана Генеральним директором АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Дегтяренком С.М.

Означене, спростовує доводи відповідача про укладання договору неповноважною особою.

Доказів недійсності укладеного договору відповідач не надав.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 року у справі №908/90/22 залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.03.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін