ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. Справа№ 910/10087/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Владимиренко С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022

у справі № 910/10087/22 (суддя: Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Концерну "Військторгсервіс"

про стягнення 94 202,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Концерну "Військторгсервіс", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 94 202,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2021 № 03-0046, внаслідок чого виникла заборгованість в частині розрахунку за надані позивачем послуги з постачання електричної енергії у сумі 94 202,26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що з 06.11.2020 Концерн "Військторгсервіс" фактично не одержує від Бердичівського центру обслуговування клієнтів ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" послуг з постачання електроенергії солдатської лазні за адресою: місто Бердичів, вулиця Євгена Старікова, 1/44. Крім того, позивач не міг здійснювати постачання електричної енергії в солдатську лазню і солдатську чайну по вулиці Одеська, 44/1, та по вулиці Євгена Старікова, 1, в місті Бердичеві, у зв`язку із відключенням трансформатора ТП-52 від електропостачання. Також суд першої інстанції зазначив, що розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 94 202,26 грн. здійснено на підставі довідки про фактичне споживання електроенергії за період 01.01.2022 по 30.06.2022, яка не може бути належним доказом споживання електроенергії по спірним об`єктам.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що відповідач не надав належної оцінки та не розібрався у правовідносинах між учасниками ринку електричної енергії, не визначив якими правами та обов`язками наділяє чинне законодавство України учасників ринку електричної енергії і як наслідок безпідставно та необґрунтовано обвинувачує позивача у недостовірності встановлених обсягів споживання електричної енергії. Зауважує, що відповідач, як єдиний доказ відсутності споживання електричної енергії посилається на акт від 06.11.2022 про проведення відключення точок обліку за участі представників ОСР, що не відповідає дійсності. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що спірний договір між сторонами укладено 01.01.2021, вже після "сумнівного відключення" 06.11.2020. Також вказує, що при цьому з 01.01.2021 відповідачем регулярно здійснювалась оплата за електричну енергію, яка відповідно до акта від 06.11.2020 за його твердженням "не могла поставлятись".

Крім того, до апеляційної скарги долучено ряд документів, зокрема: копію листа від 27.12.2022 № 849; копію листа від 27.12.2022 № 450/30420; копію листа від 09.01.2023 № 853; копію листа від 09.01.2023 № 450/702; копію договору від 12.12.2018 № 03-0046; копію договору про постачання електричної енергії від 24.12.2010 № 46; копію акта контрольного огляду від 31.03.2022; копію акта контрольного огляду від 29.04.2022; копію акта контрольного огляду від 30.06.2022; відомість використання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 01.03.2022 по 30.06.2022; копії рахунків та платіжних доручень за 2021 рік; копії доручень менеджера Бердичівського ЦОК ТОВ "ЖОЕК".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 апеляційна скарга у справі № 910/10087/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10087/22; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі засобами електронного зв`язку, а також відомості щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції було оголошено на офіційному вебсайті Судова влада України.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 23.01.2023, надійшли матеріали справи № 910/10087/22.

07.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Концерну "Військторгсервіс" на апеляційну скаргу, у якому останній проти її доводів заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Мотивуючи заперечення проти апеляційної скарги позивача, Концерн "Військторгсервіс" зазначає, що позивач не міг здійснювати постачання електричної енергії за адресами вказаними у заяві-приєднанні до умов договору, оскільки за ними не знаходяться об`єкти відповідача, ні солдатська лазня, ні солдатська чайна. Також, відповідач вказує, що починаючи з 06.11.2020, Концерн "Військторгсервіс" фактично не одержує від Бердичівського центру обслуговування клієнтів ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" жодних послуг з постачання електроенергії, відповідно вимоги позивача про сплату заборгованості безпідставні та необґрунтовані. Крім того, відповідач зазначає, що до апеляційної скарги позивачем долучено ряд документів, які не досліджувались в суді першої інстанції, при цьому в прохальній частині апеляційної скарги апелянт не звертається до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи нових доказів з тих підстав, що скаржник не мав можливості їх подати до місцевого господарського суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку з чим наведені документи не можуть бути долучені до матеріалів апеляційного провадження в якості доказів.

20.02.2023 на адресу Північного апеляційного господарського надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зауважив, що заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2022 № 03-0046 підписана відповідачем та скріплена його печаткою, а також просив суд задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.3023 справу № 910/10087/22 за апеляційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Як зазначалось вище, в обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем було долучено ряд нових доказів.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведені документи долучені позивачем до апеляційної скарги не приймаються судом до розгляду, оскільки останній всупереч вимогам частини 3 статті 269 ГПК України не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 01.01.2021 між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник) та Концерном "Військторгсервіс" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктом 3 договору сторони передбачили наступне:

- початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору (пункт 3.1 договору);

- споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ та умов цього договору (пункт 3.2 договору);

- постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до договору (пункт 3.3 договору);

- постачання електричної енергії споживачу здійснюється в обсягах, визначених у додатку 3 до договору (пункт 3.4 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору.

Оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем, у строки визначені в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, прийнятої та оформленої споживачем (пункт 5.7 договору).

Відповідно до пункту 6.2.1 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

За умовами пункту 6.2.5 договору споживач зобов`язується надавати забезпечення виконання зобов`язань з оплати за постачання електричної енергії у випадку неможливості погасити заборгованість за постачання та/або перебування в процесі ліквідації чи банкрутства відповідно до положень Цивільного кодексу України та ПРРЕЕ.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (пункт 13.1 договору).

У заяві-приєднанні до умов договору про постачання електричної енергії (додаток 1 до договору) відповідач особисто зазначив:

- найменування - Концерн "Військторгсервіс";

- ідентифікаційний код (за наявності), код ЄДРПОУ - Код , ІПН 87;

- вид об`єкта, адреса об`єкта та ЕІС - код точки комерційного обліку - Солдатська лазня - вулиця Одеська, будинок 44/1, місто Бердичів - 62Z906, Солдатська чайна - вулиця Є. Старікова, будинок 1, місто Бердичів - 62Z605;

- найменування оператора системи розподілу, з яким споживач уклав договір на розподіл електричної енергії - АТ "Житомиробленерго".

Вищенаведена заява-приєднання підписана уповноваженим представником відповідача та скріплений печаткою цього суб`єкта господарювання.

Позивач у позовній заяві зазначає, що останнім умови договору виконуються належним чином, але відповідач зобов`язань по оплаті спожитої електроенергії в установлені договором строки та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови укладеного договору.

Зокрема, позивач зазначає, що внаслідок порушення боржником вищезазначених умов договору, заборгованість перед позивачем за період з березня 2022 року по червень 2022 року становить 94 202,26 грн.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, з чим не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частин 1, 2 статті 193 ГК України передбачається, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного сторонами договору позивачем у період з березня 2022 по червень 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію, що підтверджується довідкою щодо обсягу спожитої електричної енергії, виданою заступником начальника Бердичівського РЕМ.

Проте, відповідач свої зобов`язання виконав неналежним чином, вартість електричної енергії сплатив частково - на суму 2 000,00 грн. Відтак, у Концерну "Військторгсервіс" виникла заборгованість у сумі 94 202,26 грн.

Згідно частиною 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що починаючи з 06.11.2020, Концерн "Військторгсервіс" фактично не одержує від Бердичівського центру обслуговування клієнтів ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" жодних послуг з постачання електроенергії, оскільки на підставі акта відключення ТП-52 інв. № 1/229 військового містечка № 1 в військовій частині НОМЕР_1 Бердичівського гарнізону від 06.11.2020, складеного спільно з представниками виробничої дільниці РЕМ (м. Бердичів) та представника Концерну "Військторгсервіс", було проведено відключення трансформатора ТП-52 від електропостачання.

Разом із тим, суд зазначає, що договір про постачання електричної енергії споживачу № 03-0046 укладений між позивачем та відповідачем 01.01.2021, тобто після відключення трансформатора ТП-52.

Колегія суддів також зауважує, що відповідачем, після підписання договору від 01.01.2021 № 03-0046, на рахунок позивача здійснювалась оплата за електричну енергію, що підтверджується, зокрема, копією платіжного доручення від 28.05.2022 № 117 на суму 2 000,00 грн. з призначенням платежу: "О/Р 03-0046 Електроенергія ПДВ 20% - 333.33 грн.".

За наведених обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що спірний договір був підписаний сторонами у 2021 році, а також часткові оплати по вищенаведеному правочину, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 94 202,26 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки відповідача від 08.06.2022 у якій перший заступник Володимир Ясиновський зазначив, що під час обстеження будівлі побутового обслуговування (лазні), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (що знаходиться на території військової частини) було встановлено самовільне підключення до енергомережі промислових потужностей лазні, яку було відключено від енергопостачання 06.11.2020 згідно з актом відключення ТП-52 інв. № 1/229 військового містечка № 1 в військовій частині НОМЕР_1 Бердичівського гарнізону.

Колегія суддів наголошує, що у частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції обвинувачення і захист діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 922/2017/17 від 30.05.2018).

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням наведеного та оцінивши надані сторонами докази у сукупності із встановленими у справі обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з постачання електричної енергії у сумі 94 202,26 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22 - скасуванню. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі № 910/10087/22 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про стягнення з Концерну "Військторгсервіс" 94 202,26 грн. задовольнити.

4. Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А; ідентифікаційний код 33689922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, місто Житомир, майдан Перемоги, будинок 10; ідентифікаційний код 42095943) 94 202 (дев`яносто чотири тисячі двісті дві) грн. 26 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, а також 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А; ідентифікаційний код 33689922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, місто Житомир, майдан Перемоги, будинок 10; ідентифікаційний код 42095943) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу 910/10087/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.М. Гаврилюк

С.В. Владимиренко