ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа№ 910/18964/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Дігтярь М.М.;

від відповідача: Щербини В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022

у справі № 910/18964/21 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 2 717 961,92 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 2 717 961,92 грн

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 0063-04012/21-150-08-20-00069 від 02.03.2020, у зв?язку з чим, просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 178 407,83 грн, 3% річних у розмірі 373 886,94 грн та втрат від інфляції у розмірі 1 165 667,15 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 21.11.2020 - 06.10.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» пеню у розмірі 605 791,79 грн, 3% річних у розмірі 373 886,94 грн, втрати від інфляції у розмірі 1 165 667,15 грн та судовий збір у розмірі 32 180,19 грн.

В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 572616,04 грн - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд послався на те, що, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за ним обліковувалась заборгованість в період з листопада 2020 по жовтень 2021 року за балансуючу електричну енергію, придбану в листопаді - грудні 2020. Матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача 18 215 114,32 грн. на підставі договору за поставлену електричну енергію.

Також суд відхилив доводи відповідача про відсутність вини останнього у простроченні виконання своїх зобов`язань з посиланням на те, що ПАТ "НЕК "Укренерго" оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим, оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, з огляду на ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", з якої вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

У зв?язку з тим, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем умов договору щодо здійснення своєчасних розрахунків за придбану балансуючу електроенергію за період з 21.11.2020 по 06.10.2021, суд керуючись ст. 625 ЦК України та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, встановив, що вони є вірними та підлягають задоволенню у повному обсязі ( 3 % річних у розмірі 373 886,94 грн та втрати від інфляції у розмірі 1 165 667,15 грн).

Також суд, здійснивши перерахунок пені за ставкою в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в період з 21.11.2020 по 24.02.2021 та за ставкою 0,01 % від суми простроченого платежу в період з 25.02.2021 по 30.06.2021 з урахуванням шестимісячного обмеження на нарахування пені згідно з приписами ст. 232 ГК України дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 605 791,79 грн.

Стосовно поданого відповідачем клопотання про зменшення пені, 3% річних на 90%, суд зазначив: відповідач виконував зобов`язання щодо оплати вартості проданої постачальником послуг балансування (далі-ППБ) балансуючої електричної енергії із порушенням строку; нарахований позивачем розмір пені та 3% річних не є надмірно великим з урахуванням суми основної заборгованості, яка утворилась та є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання відповідачем договірного зобов`язання з оплати за продану електричну енергію; подана до суду окрема фінансова звітність та звіт незалежного аудитора за рік, який закінчився 31.12.2021 також не підтверджують обґрунтованість заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій; штрафні санкції нараховані за період до ведення воєнного стану, що зумовлювало можливість виконання грошових зобов`язань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на відсутність його вини у прострочені виконання своїх зобов?язань з посиланням на те, що ПАТ НЕК «Укренерго» оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв?язку з чим, оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку.

Зазначає, що у спірних правовідносинах позивачем не було доведено обставини врегулювання системних обмежень оператором системи передачі, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування об?єднаної енергетичної системи України, а тому відповідач не міг скористатись правом вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку для проведення розрахунків з позивачем.

Крім того, скаржник вказує, що наведені у клопотанні про зменшення штрафних санцій обґрунтування є достатніми для застосування судом вимог ч.3 ст.551 ЦК України та ч.1 ст. 233 ГК України і зменшення їх до розумного розміру. Також вказує, що хоча штрафні санкції були нараховані за період до ведення воєнного стану, що зумовило можливість виконання грошових зобов?язань, як зазначено судом, проте сплачувати грошові кошти за оскаржуваним рішенням відповідачу потрібно під час військової агресії, коли всі кошти підприємства НЕК «Укренерго» наразі спрямовані на усунення наслідків атак по об?єктам зокрема критичної енергетичної інфраструктури.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві поданому 11.01.2023 зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та рішення слід залишити без змін.

Крім того, позивач вказує, строк оплати рахунків відповідачем на користь позивача починає свій перебіг саме з дати виставлення рахунків у системі управління ринком. Іншовго порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено.

Також позивач зазначає, що виходячи з умов договору, зобов?язання відповідача щодо своєчасної сплати позивачеві коштів за електричну енергію не пов?язано із врегулюванням системних обмежень, тому останній не повинен доводити наявність таких обставин в конкретних правовідносинах між сторонами. Договір розроблявся та затверджувався відповідачем із врахуванням всіх особливостей та обмежень, пов?язаних з рахунками відповідача та алгоритмами розрахунків на ринку електричної енергії. До того ж, звертає увагу, що саме позивач приєднався до умов договору шляхом надсилання заяви- приєднання і не є стороною, що розробляла умови договору, а лише погодився з нимита добросовісно виконував свої зобов?язання.

Позивач звертає увагу, що відповідач посилаючись на ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", стверджує, що у спірних правовідносинах має застосовуватись пріоритет спеціальної норми Закону про ринок над загальними нормами ЦК України та ГК України щодо обов?язковості виконання зобов?язання, проте ст.3 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що обов?язковість відповідальності за недотримання Правил ринку та договорів є одним із основоположних принципів функціонування ринку електричної енергії.

Щодо тверджень відповідача про встановлений у ст. 75 Закону спеціальний алгоритм розрахунків між позивачем та відповідачем, позивач, вказує, що Законом чітко передбачено можливість відповідача перерахувати кошти з рахунку із спеціальним режимом використання на свій поточний рахунок, з якого можна здійснити оплату на поточний рахунок ППБ без обмежень.

Крім того, судом при прийняття рішення зменшено пеню на 50%, при цьому відповідачем не було надано достатніх аргументів та доказів на їх підтвердження, а тому, на думку позивача, не зрозуміло, чому пеня, 3% річних та інфляційні втрати у даній справі мають бути зменшені саме до 90%.

Позивач також звертає увагу на обставини і складну ситуацію, в якій опинилося ДП «НАЕК «Енерго атом» у зв?язку з військовою агресією, через ракетні обстріли об?єктів енергетичної інфраструктури та захоплення території України, на якій знаходиться найбільша атомна електростанція України - Запорізька АЕС і яка не здійснює генерацію електричної енергії до Об?єднаної енергосистеми України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу № 910/18964/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21 та призначено до розгляду на 23.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21 на 14.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 оголошено перерву у справі № 910/18964/21 на 21.03.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023, у зв?язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М., який не є головуючим суддею на ларніному, справу № 910/18964/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 прийнято справу № 910/18964/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у скалді: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 21.03.2023 наполягала та доводах апеляційної скарги, з підстав, викладених у апеляційній скарзі, просила її задовольнити, рішенняГосподарського суду міста Києва від 14.11.2022 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 21.03.2023 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 суду залишити без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

02.03.2020 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є ПрАТ "НЕК "Укренерго" (далі -Компанія) приєднала Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до умов договору (ідентифікатор договору №0063-04012, дата акцептування 02.03.2020) про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування, що підтверджується повідомленням від 02.03.2020 за вих. 01/8496.

Також у вказаному повідомленні зазначено, що договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України і розміщений на офіційному сайті Компанії.

Наказом Компанії від 06.03.2020 №86 затверджено умови договору про участь у балансуючому ринку.

Відповідно до умов договору (у редакції, затвердженій наказом Компанії від 06.03.2020 №86):

Відповідно пункт 1.1, цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що постачальник послуг балансування (ППБ; позивач) зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення оператором системи передачі (ОСП; відповідач) балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього Договору та Правил ринку.

Розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку (пункт 2.2 договору).

У пункті 3.1 договору визначено , що для розрахунків за цим договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ.

Згідно з пунктом 4.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюються відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.

За підсумками місяця ППБ складає та надсилає ОСП у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг з балансування (далі - акт), який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ППБ або надсилає мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені (пункт 4.2 договору).

ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 10 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування (пункт 4.3 договору).

У випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього Договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України (пункт 4.4 договору).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що ОСП зобов`язується здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.

Згідно з п.п. 1 п. 5.3 договору ППБ має право отримувати від ОСП оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію .

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Наказом Компанії від 22.12.2020 №720 затверджено нові умови договору про участь у балансуючому ринку та визнано таким, що втратив чинність, наказ від 06.03.2020 №86.

У договорі про участь у балансуючому ринку в редакції, затвердженій наказом Компанії від 22.12.2020 №720, міститься пункт 7.1, згідно з яким у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також пункт 4.3 договору у редакції, затвердженій наказом Компанії від 22.12.2020 №720, передбачає, що ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.

Відповідно до умов договору та Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 зі змінами та допоненями, позивачем у період з листопада по грудень 2020 року було поставлено, а відповідачем отримано балансуючу енергію, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії №БР/20/11-№0063 від 30.11.2020 на суму 2 780 193,37 грн, № БР/20/12-№0063 від 31.12.2020 на суму 25 244 770,68 грн.

За продану відповідачу за період з 06.11.2020 по 31.12.2020 балансуючу електричну енергію позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату датовані періодом від 16.11.2020 по 05.01.2021.

Відповідач свої зобов?язання за цим договором належним чином не виконував, у зв?язку з чим за ним обліковувалась заборгованість за період з листопада 2020 року по жовтень 2021 року за балансуючу електричну енергію, придбану у листопаді - грудні 2020 року.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача 18 215 114,32 грн. на підставі договору за поставлену електричну енергію.

Звертаючись з позовною заявою позивач внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов?язань за договором просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 1 178 407,83 грн, 3% річних у розмірі 373 886,94 грн та втрат від інфляції у розмірі 1 165 667,15 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 21.11.2020 - 06.10.2021.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною другою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку.

Частиною третьою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Згідно з частиною сьомою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Частиною четвертою статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеного вбачається, що Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, затвердженими постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 не визначені строки (терміни) виконання зобов`язання щодо оплати. В той же час, такі строки встановлені в пункті 4.3 укладеного між сторонами договору. Зазначені Правила ринку, в свою чергу, регулюють лише питання направлення (надсилання, виставлення) рахунків і також не визначають строки (терміни) виконання зобов`язання щодо оплати.

Відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 14.03.2018 №307, у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин, адміністратор розрахунків (далі-АР) на щоденній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному постачальнику послуг з балансування (ППБ) із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період щодо закупівлі балансуючої енергії, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ППБ щодо платежів за невідповідність. ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка (пункт 7.7.4 Правил ринку).

Відповідно до пункту 4.3 договору (у редакції, затвердженій наказом Компанії від 06.03.2020 №86) ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 10 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.

Також пункт 4.3 Договору (у редакції, затвердженій наказом Компанії від 22.12.2020 №720) передбачає, що ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.

Пунктом 4.4 Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.

При цьому положення договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Статтею 625 Цивільного кодексу України перебачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

З огляду на умови договору та положення статті 625 Цивільного кодексу України колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії.

Доводи відповідача про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, є неспроможними, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21.

Суд апеляційної інстанції перевіривши наданий позивачем та перевірений судом розрахунок інфляційних втрат та 3% річних дійшов до висновку про обґрунтованість та правомірність вимог про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 37 386,94 грн та втрат від інфляції у розмірі 1 165 667,15 грн.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми пені у розмірі 1 178 407,83 грн, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що стягненню підлягає пеня у розмірі 605 791,79 грн з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.4 договору (в редакції наказів від 06.03.2020 № 86, від 22.12.2020 № 720) у випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.

В наступній редакції договору п. 4.4 вже не містив положення про нарахування пені.

Натомість згідно п. 7.1 договору (в редакції наказу від 25.02.2021 № 112) у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем при здійсненні розрахунку пені, не було враховано внесені в договір зміни, щодо ставки пені.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача та суду першої інстанції, дійшла до висновку, що суд першої інстанції вірно здійснив перерахунок пені за ставкою в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в період з 21.11.2020 по 24.02.2021 та за ставкою 0,01 % від суми простроченого платежу в період з 25.02.2021 по 30.06.2021 з урахуванням шестимісячного обмеження на нарахування пені згідно приписів ст. 232 ГК України.

Таким чином, згідно перерахунку з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 605 791,79 грн.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру штрафних та фінансових санкцій, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Тобто, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (така правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 01.08.2019 у справі №922/2932/18, від 08.10.2019 у справі №922/2930/18, від 08.10.2019 у справі № 923/142/19, від 09.10.2019 у справі №904/4083/18).

З огляду на мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв (ст.233 ГК України), суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

В обгрунтуванння клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач просив врахувати специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні. З метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, беручи до уваги добросовісність поведінки ПАТ «НЕК «Укренерго» та істотність обставин, що зумовили невчасне здійснення розрахунків із позивачем, що є винятковим випадком, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, просив зменшити розмір нарахованої позивачем пені, та 3% річних на 90%. При цьому, відповідач посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та судові рішення в інших справах.

Суд першої інстанції, оцінюючи обґрунтованість вищенаведених доводів клопотання відповідача дійшов вірного висновку, що клопотання відповідача про зменшення пені, 3% річних не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідач виконував зобов`язання щодо оплати вартості проданої ППБ балансуючої електричної енергії із порушенням строку, що й зумовило звернення позивача із даним позовом до суду.

Нараховані позивачем суми пені та 3% річних не є надмірно великими з урахуванням суми основної заборгованості, яка утворилась, та є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання відповідачем договірного зобов`язання з оплати за продану електричну енергію.

Подана до суду окрема фінансова звітність та звіт незалежного аудитора за рік, який закінчився 31.12.2021 також не підтверджують обґрунтованість заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Також штрафні санкції були нараховані за період до ведення воєнного стану, що зумовлювало можливість виконання грошових зобов`язань.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що інші доводи скаржника, наведені у апеляційній скарзі, не обґрунтовані підставами, передбаченими статтею 277 ГПК України, не доводять порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а направлені на переоцінку доказів та обставин справи, що були предметом розгляду суду першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка, і перевірка таких доводів перебуває поза межами повноважень суду апеляційної інстанції, а тому вони відхиляються судом.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення у цій справі.

За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункуту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішенння Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21 слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішенння Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/18964/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

4. Матеріали справи №910/18964/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв"язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці повний текст підписаний 03.04.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім