ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1111/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром"

про стягнення 11823,94 грн (з урахуванням заяви від 27.12.2022 про зменшення розміру позовних вимог)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" 30479,70 грн, з яких: 18655,76грн основного боргу, 764,08грн 3% річних, 6282,49грн інфляційних втрат, 4777,37грн пені, а також 2481,00грн судового збору.

Ухвалою від 05.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 04.01.2023.

02.01.2023 до суду від представника позивача надійшла заява від 27.12.2022 про зменшення розміру позовних вимог до 11823,94 грн, з яких: 764,08 грн 3% річних, 6282,49 грн інфляційних та 4777,37 грн пені (а.с. 56-57).

Оскільки під час судового засідання 04.06.2023 о 10:36 було оголошено повітряну тривогу в Житомирі та в Житомирській області, ухвалою від 04.01.2023 суд відклав розгляд справи на 06.02.2023.

Ухвалою від 06.02.2023 суд прийняв до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, продовжив строк розгляду справи згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 та відклав розгляд справи на 06.03.2023.

В судове засідання 06.03.2023 представники сторін не з`явились. Представник позивача 06.03.2023 через систему "Електронний суд" надіслав клопотання/заяву від 06.03.2023, згідно якого просив здійснювати розгляд справи без його участі (а.с. 106). Представник відповідача про причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, що вбачається з підтвердження отримання на електронну пошту ухвали суду (а.с.90).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" (покупець, відповідач) укладено Договір купівлі-продажу №15.02.17/11 (далі - Договір (а.с. 12-13)), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язався продати (передати у власність) покупцю, а покупець зобов`язався купити (прийняти у власність) і оплатити на умовах, передбачених даним Договором вироби з металу, дріт металевий та металопрокат, надалі - Товар, згідно заявок останнього.

31.12.2019 сторони підписали додаткову угоду №1, згідно якої, у зв`язку із продовженням співпраці "продавець" та "покупець" дійшли згоди внести зміни до п. 7.1. Договору купівлі-продажу №15.02.17/11 від 15.02.2017 та викласти його в наступній редакції: "Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань".

Позивач вказує, що на виконання умов Договору, згідно видаткових накладних поставив відповідачу товар на загальну суму 57174,76 грн, однак останній розрахунки здійснив частково, внаслідок чого станом на час звернення до суду сума заборгованості за поставлений товар склала 18655,76 грн.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 764,08грн 3% річних, 6282,49грн інфляційних втрат, 4777,37грн пені.

Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.56), у зв`язку зі сплатою основного боргу у повному обсязі, позивач просив суд стягнути з відповідача 11823,94 грн, з яких: 764,08 грн 3% річних, 6282,49 грн інфляційних та 4777,37 грн пені.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Відповідач позов за підставами пред`явлення та предметом не оспорив.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу №15.02.17/11 від 15.02.2017, з додатковою угодою №1 від 31.12.2019 до нього (а.с. 12-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата товару здійснюється у розмірі 100% передоплати або з відстрочкою платежу в межах суми, погодженої сторонами в Додатковій угоді або специфікації до Договору, в національній валюті України на банківський рахунок продавця, зазначеному в даному Договорі.

Оскільки доказів проведення відповідачем попередньої оплати матеріали справи не містять, а іншого порядку розрахунків сторонами не погоджено, суд враховує , що за ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що згідно видаткових накладних № 11716 від 24.11.2021 року на суму 14 615,00 грн, № 11775 від 24.11.2021 року на суму 3 192,42 грн, № 11857 від 24.11.2021 року на суму 38 712,46 грн, № 368 від 14.01.2022 року на суму 2 610,88 грн, № 536 від 21.01.2022 року на суму 14 990,00 грн № 938 від 01.02.2022 року на суму 1054,00 грн позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 75174,76 грн (а.с. 15-20).

Платіжними дорученнями (а.с. 21-30) підтверджено, що відповідач свій обов`язок по оплаті отриманого товару виконав частково сплативши 56519,00 грн, внаслідок чого станом на час звернення до суду заборгованість останнього склала 18655,76 грн (75174,76 грн - 18655,76 грн).

Вподальшому, оскільки згідно платіжних інструкцій №722 від 25.11.2022 на суму 2610,88 грн, №785 від 01.12.2022 на суму 8054,00 грн та 789 від 02.12.2022 на суму 7990,88 грн відповідач сплатив залишок боргу у розмірі 18655,76 грн після звернення з позовом до суду, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог на зазначену суму, заявивши про стягнення з відповідача 764,08грн 3% річних, 6282,49грн інфляційних втрат, 4777,37грн пені (а.с. 55-56).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у п. 5.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення строку оплати партії товару, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення.

Позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю в три роки (п. 5.4. Договору).

За розрахунком позивача (а.с. 4-6) 764,08грн 3% річних, 6282,49грн інфляційних втрат та 4777,37грн пені, нараховано, з у р а х у в а н н я м з д і й с н е н и х п р о п л а т:

1) за видатковою накладною №11716 від 24.11.2021, сума якої 14615,00 грн:

- 15,62 грн 3% річних (за період з 25.11.2021 по 07.12.2021);

- 95,12 грн пені (за період з 25.11.2021 по 09.12.2021);

2) за видатковою накладною № 11775 від 24.11.2021, сума якої 3192,42 грн:

- 14,97 грн 3% річних (за період з 25.11.2021 по 21.11.2022);

- 1,84 грн інфляційних (за період з 21.12.2021 по 21.11.2022);

- 113,92 грн пені (за період з 25.11.2021 по 21.11.2022);

3) за видатковою накладною №11857 від 24.11.2021, сума якої 38 712,46 грн:

- 267,31 грн 3% річних (за період з 25.11.2021 по 16.11.2022);

- 1291,88 грн інфляційних (за період з 25.11.2021 по 16.11.2022);

- 2045,05 грн пені (за період з 25.11.2021 по 16.11.2022);

4) за видатковою накладною ВН № 368 від 14.01.2022, сума якої 2 610,88 грн:

- 66,26 грн 3% річних (за період з 15.01.2022 по 21.11.2022);

- 1184,47 грн інфляційних (за період з 15.01.2022 по 21.11.2022);

- 348, 21 грн пені (за період з 15.01.2022 по 14.07.2022);

5) за видатковою накладною ВН № 536 від 21.01.2022, сума якої 14 990,00 грн;

- 374,54 грн 3% річних (за період з 22.01.2022 по 21.11.2022);

- 3484,73 грн інфляційних (за період з 22.01.2022 по 21.11.2022);

- 2090,39 грн пені (за період з 22.01.2022 по 21.07.2022);

6) за видатковою накладною ВН № 938 від 01.02.2022, сума якої 1 054,00 грн:

- 25,38 грн 3% річних (за період з 02.02.2022 по 21.11.2022);

- 245,02 грн інфляційних (за період з 02.02.2022 по 21.11.2022);

- 156,51 грн пені (з 02.02.2022 по 01.08.2022).

Перевіривши наведений у позовних матеріалах розрахунок, суд встановив, що позивач вірно визначив суми, на які здійснював нарахування пені, 3% річних та інфляційних, з урахуванням проведених відповідачем оплат.

Однак, при здійсненні розрахунків не враховано приписи ст. 253 ЦК України, згідно якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Також, при нарахуванні пені, інфляційних та річних за видатковою накладною ВН № 368 від 14.01.2022, сума якої 2 610,88 грн (за період з 15.01.2022 по 16.11.2022), а також за видатковою накладною ВН № 536 від 21.01.2022, сума якої 14 990,00 грн (за період з 22.01.2022 по 21.11.2022), позивач не врахував ч.5 ст. 254 ЦК України, згідно з якою, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При розрахунку пені за видатковою накладною №11857 від 24.11.2021, сума якої 38712,46 грн, позивач помилково здійснив її нарахування на суму 36212,46 грн за період з 21.12.2021 по 30.12.2021 (цей період увійшов до періоду з 25.11.2021 по 16.11.2022), тоді як вірним є період з 21.12.2021 по 29.12.2021, так як 30.12.2021 сума боргу зменшилася у зв`язку зі сплатою до 31212,46 грн.

Також, при арифметичному додаванні визначених за періодами нарахування інфляційних, позивач помилково вказав загальну їх суму у розмірі 6282,49 грн, тоді як вірна сума нарахованих ним інфляційних становить 6207,94 грн. Тобто 74,55 грн інфляційних заявлено помилково. Крім того, за підрахунками суду, 554,99 грн інфляційних нараховано безпідставно.

Крім того, загальну суму пені вказано у розмірі 4777,37 грн, тоді як фактична сума здійснених її нарахувань за визначені позивачем періоди становить 4849,20 грн (при цьому суд враховує, що за період з 21.12.2021 по 21.11.2022 на суму 307,42 грн (по видатковій накладній №11775 від 24.11.2021) позивач 76,39 грн помилково нараховував як інфляційні, тоді як обґрунтована сума пені за цей період становить 99,54 грн, тобто вказана позивачем сума не перевищила обґрунтований розмір пені за цей період). За вказаного, при визначенні обґрунтовано заявленої до стягнення суми пені суд здійснює розрахунок в межах заявленого позивачем її загального розміру (4777,37 грн), шляхом віднімання від останнього помилково нарахованих сум пені.

Водночас суд враховує, що нарахування пені за видатковими накладними № 11775 від 24.11.2021, сума якої 3192,42 грн та №11857 від 24.11.2021, сума якої 38712,46 грн, позивач здійснив за період більший, ніж встановлено ч.6 ст. 232 ГК України, однак таке нарахування узгоджується з приписами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким Розділ IX Господарського кодексу України доповнено пунктом 7, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З урахуванням вищевказаного, за розрахунком суду, обґрунтовано н а р а х о в а н і суми 3% річних - 740,91 грн, інфляційних втрат - 5652,95 грн, пені - 4775,94 грн, які визначено по зазначених накладних, з у р а х у в а н н я м з д і й с н е н и х п р о п л а т:

1) за видатковою накладною №11716 від 24.11.2021, сума якої 14615,00 грн:

- 14,41 грн 3% річних (за період з 26.11.2021 по 07.12.2021);

- 88,31 грн пені (за період з 26.11.2021 по 09.12.2021);

2) за видатковою накладною № 11775 від 24.11.2021, сума якої 3192,42 грн:

- 14,70 грн 3% річних (за період з 26.11.2021 по 21.11.2022);

- 1,84 грн інфляційних (за період з 21.12.2021 по 21.11.2022);

- 112,44 грн пені (за період з 26.11.2021 по 21.11.2022);

3) за видатковою накладною №11857 від 24.11.2021, сума якої 38 712,46 грн:

- 253,01 грн 3% річних (за період з 26.11.2021 по 16.11.2022);

- 1291,88 грн інфляційних (за період з 26.11.2021 по 16.11.2022);

- 2009,16 грн пені (за період з 26.11.2021 по 16.11.2022);

4) за видатковою накладною ВН № 368 від 14.01.2022, сума якої 2 610,88 грн:

- 62,64 грн 3% річних (за період з 18.01.2022 по 21.11.2022);

- 629,48 грн інфляційних (за період з 18.01.2022 по 21.11.2022);

- 344, 35 грн пені (за період з 18.01.2022 по 14.07.2022);

5) за видатковою накладною ВН № 536 від 21.01.2022, сума якої 14 990,00 грн;

- 370,85 грн 3% річних (за період з 25.01.2022 по 21.11.2022);

- 3484,73 грн інфляційних (за період з 25.01.2022 по 21.11.2022);

- 2065,75 грн пені (за період з 25.01.2022 по 21.07.2022);

6) за видатковою накладною ВН № 938 від 01.02.2022, сума якої 1 054,00 грн:

- 25,30 грн 3% річних (за період з 03.02.2022 по 21.11.2022);

- 245,02 грн інфляційних (за період з 03.02.2022 по 21.11.2022);

- 155,93 грн пені (з 03.02.2022 по 01.08.2022).

При цьому, як зазначалося вище, при визначенні обґрунтовано з а я в л е н о ї до стягнення суми пені, суд враховує, що згідно наведеного розрахунку суду її обгрунтовано н а р а х о в а н и й розмір становить 4775,94 грн, а фактична сума здійснених її нарахувань за даними позивача 4849,20 грн, однак загальну суму пені згідно прохальної частини позову визначено у розмірі 4777,37 грн, що є меншим від суми здійснених позивачем її нарахувань по періодам. Тому суд здійснює розрахунок пені в межах заявленого позивачем загального її розміру (4777,37 грн), шляхом віднімання від останнього помилково нарахованих сум пені, сукупний розмір яких становить 73,26 грн (4777,37 грн - 73,26 грн = 4704,11 грн ).

У стягненні 23,17 грн 3% річних, 629,54 грн інфляційних та 73,26 грн пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довів суду належними та достатніми доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. При цьому відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 11097,97 грн, з яких 740,91 грн 3% річних, 5652,95 грн інфляційних втрат, 4704,11 грн пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 23,17 грн 3% річних, 629,54 грн інфляційних та 73,26 грн пені суд відмовляє.

З урахуванням зазначеного та приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, резолютивна частина рішення не оголошувалась. При цьому, судом враховано постанови Верховного Суду від 05.09.2022 року у справі № 1519/2-5034/11 та №761/38266/14 від 30.09.2022.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" (12114, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт Нова Борова, вул.Лісна, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (01011, м. Київ, вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс 1/26, ):

- 740,91 грн 3% річних;

- 5652,95 грн інфляційних втрат;

- 4704,11 грн пені;

- 2328,67 грн судового збору.

3. У стягненні 23,17 грн 3% річних, 629,54 грн інфляційних та 73,26 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.03.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек.)