ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа № 909/171/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Матущака О.І.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Західбуделеватор б/н від 03.10.2022 (вх. № 01-05/2489/22 від 11.10.2022)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 (повний текст рішення складено 12.09.2022, м. Івано-Франківськ, суддя І.В. Ткаченко)

у справі № 909/171/21

за первісним позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Західбуделеватор, м. Івано-Франківськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмен Ван, м. Київ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Спів, м. Київ

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерпропертіінвест, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 , с. Новосілки Київської області

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерпропертіінвест, м. Івано-Франківськ

до відповідача-1: Товариства з додатковою відповідальністю Західбуделеватор, м. Івано-Франківськ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Спів, м. Київ

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмент Ван, м. Київ

про визнання добросовісним набувачем.

за участю представників (за первісним позовом):

від позивача Задорожний І.Б.;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 не з`явився;

від відповідача-3 не з`явився;

від третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

02.03.2021 Товариство з додатковою відповідальністю Західбуделеватор звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Стар Інвестмен Ван, до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Спів про витребування у ТзОВ Спів майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область, а саме: адміністративно-виробничого корпусу, А, загальною площею 712,4 м2; - майстерні, Б, загальною площею 408,3 м2; - гаражу, В, загальною площею 281,2 м2; - компресорної, Ж, загальною площею 17,3 м2; - складу, М, загальною площею 7,8 м2 та складу, Н, загальною площею 100,9 м2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки кредитор з моменту закінчення кредитного договору не звертався до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а рішення державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина М.М. від 24 липня 2020 року № 53279079, яким зареєстровано за ТзОВ "Спів" право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, наказом Міністерства юстиції України від 27 січня 2021 р. № 311/5 скасовано, то позивач вправі витребувати згадане майно у ТзОВ "Спів".

15 березня 2021 року, суд постановив ухвалу про задоволення заяви ТДВ "Західбуделеватор" про забезпечення позову та наклав арешт на майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область та зареєстроване за ТзОВ "Спів".

28 березня 2021 року, до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року.

11 травня 2021 року, Західний апеляційний господарський суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача- 2 фізичну особу ОСОБА_1 .

08 вересня 2021 року, до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ТзОВ "Інтерпропертіінвест" до відповідачів ТДВ "Західбуделеватор", Товариства з додатковою відповідальністю "Спів" та Товариства з додатковою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_1 , в якій ТзОВ "Інтерпропертіінвест" просило суд залучити його як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до участі у справі № 909/171/21. Визнати ТзОВ "Інтерпропертіінвест" добросовісним набувачем нерухомого майна адміністративно-виробничих та складських приміщень загальною площею 1527,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування даного позову Товариство зазначило, що ТзОВ "Інтерпропертіінвест" законним шляхом набуло спірне майно, тому це майно не може бути витребувано на підставі ст. 388 ЦК України, оскільки в діях ТДВ "Західбуделеватор" була наявна воля на передачу майна іншій особі, шляхом його передачі в іпотеку та підписання договору іпотеки.

06 жовтня 2021 року, до суду надійшла заява ТДВ "Західбуделеватор" про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій позивач просив витребувати спірне майно у ТзОВ "Інтерпропертіінвест" та вказав дане Товариство одним із відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2022 заяву ТДВ "Західбуделеватор" про зміну (уточнення) позовних вимог прийнято до розгляду. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТзОВ "Інтерпропертіінвест".

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року у справі №909/171/21 (суддя І.В. Ткаченко) в задоволенні первісного позову Товариства з додатковою відповідальністю "Західбуделеватор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмен Ван", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпропертіінвест" про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпропертіінвест" до відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю "Західбуделеватор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Спів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" про визнання добросовісним набувачем відмовлено. Витрати на сплату судового збору за подання первісного позову залишено за Товариством з додатковою відповідальністю "Західбуделеватор". Витрати на сплату судового збору за подання зустрічного позову залишено за Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпропертіінвест". Скасовано, вжитті ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року у справі № 909/171/21 заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстроване за ТзОВ "Спів", а саме: - адміністративно-виробничий корпус А, загальною площею 712,4 м2; - майстерню Б, загальною площею 408,3 м2; - гараж В, загальною площею 281,2 м2; - компресорну Ж, загальною площею 17,3 м2; - склад М, загальною площею 7,8 м2; - склад Н, загальною площею 100,9 м2.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ТзОВ "Інтерпропертіінвест" придбало спірне майно на електронних торгах, які проводились на підставі документів виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису № 239, виданого приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. про стягнення заборгованості з ТзОВ "Спів" за рахунок реалізації заставленого майна, а саме звернення стягнення на адміністративно-виробничі та складські приміщення, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область, що належать ТзОВ "Спів". За результатами цих торгів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Михайляк М.Б. видав свідоцтво та зареєстрував за ТзОВ "Інтерпропертіінвест" право власності на згадане майно. Суд вказав, що добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Відтак, суд дійшов висновку, що майно у ТзОВ "Інтерпропертіінвест" не може бути витребувано в порядку статей 387, 388 ЦК України, в зв`язку з чим відмовив у задоволенні первісного позову. Щодо вимоги позивача ТзОВ "Інтерпропертіінвест" за зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем, суд вказав, що статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання добросовісним набувачем. З огляду на те, що вимога про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту прав, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року у справі №909/171/21, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та постановити рішення про задоволення первісного позову в повному обсязі, а рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що подальше відчуження майна на підставі якого набуто право власності ТзОВ "Інтерпропертіінвест" було здійснено в період дії заборони на відчуження встановленої ухвалою суду про забезпечення позову у вказаній справі. Тобто, усі учасники зобов`язані були дотримуватись порядку встановленого законодавством.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачі-1,-2,-3 та третя особа за первісним позовом не надали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Скаржник в судовому засіданні підтримав доводи наведені у апеляційній скарзі.

Представники відповідачів-1,-2,-3 та третьої особи в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Оскільки явка учасників судового процесу у даній справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку, що в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноважених представників відповідачів-1,-2,-3 та третьої особи.

Обставини справи

22 грудня 2006 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та ВАТ "Західбуделеватор", правонаступником якого є ТДВ "Західбуделеватор" (Іпотекодавець), що виступає майновим поручителем боржника - Спеціалізованої пересувної механізованої колони № 618 у формі товариства з обмеженою відповідальністю, уклали договір іпотеки нежитлового приміщення. Відповідно до п. 1.1 договору Іпотекодавець з метою забезпечення зобов`язань боржника передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: адміністративно-виробничі та складські приміщення загальною площею 1527,9 кв.м, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область, що складаються з: - адміністративно-виробничого корпусу, загальною площею 712,4 м2, зазначеного в плані під літерою "А"; - майстерні, загальною площею 408,3 м2, зазначеної в плані під літерою "Б"; - гаражу, загальною площею 281,2 м2, зазначеного в плані під літерою "В"; - компресорної, загальною площею 17,3 м2, зазначеної в плані під літерою "Ж"; - складу, загальною площею 7,8 м2, зазначеного в плані під літерою "М"; - складу, загальною площею 100,9 м2, зазначеного в плані під літерою "Н".

Відповідно до п. 1.3 договору, за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором № 0 від 22 грудня 2006 року, за яким Іпотекодержатель видає боржнику кредит за кредитним договором у формі непоновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в розмірі 140 тисяч швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті згідно з офіційним курсом складає 581 140 грн., а боржник зобов`язався його використати за цільовим призначенням та згідно з встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом, процентну ставку за використання кредитних коштів у встановлений термін кредитування в розмірі 8,49 % річних або в іншому розмірі згідно з п.п. 1.31, 9.2 кредитного договору, процентну ставку за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором строк в розмірі 16,98% річних, та своєчасно повернути кредит Іпотекодержателю. Кредит підлягає поверненню не пізніше 20 грудня 2013 року, якщо інший строк не встановлено кредитним договором.

За змістом пунктів 5.2, 5.4 договору, задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у 2019 та 2020 роках, між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та ТзОВ "ЕйПіСі Украна" (змінено найменування на ТзОВ "Стар Інвестмен Ван") укладено договір № 1183/К, та додаткову угоду до цього договору, згідно з умовами яких до ТзОВ "Стар Інвестмен Ван" перейшло право вимоги, зокрема, за договором поруки від 22 грудня 2006 року.

24 липня 2020 року, державним реєстратором Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорином Мирославом Михайловичем, на підставі договору іпотеки від 22 грудня 2006 року, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором, договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, відповідно до якого за ТзОВ "Стар Інвестмен Ван" зареєстровано право власності на адміністративно-виробничі та складські приміщення загальною площею 1527,9 кв.м, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область.

В серпні 2020 року, ТДВ "Західбуделеватор" оскаржило зазначене рішення до Міністерства юстиції України.

27 січня 2021 року, Міністерством юстиції України видано наказ про задоволення скарги ТДВ "Західбуделеватор" та скасування рішення від 24 липня 2020 року № 53279079, прийнятого державним реєстратором Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорином Мирославом Михайловичем.

20 липня 2021 року, Господарським судом міста Києва винесено рішення у справі № 910/3100/21, яким визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України, оформлений у формі наказу № 311/5 від 27 січня 2021 р. "Про задоволення скарги". Дане рішення постановою Північного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2021 року та постановою Верховного Суду від 24 травня 2022 року залишено без змін.

В період розгляду скарги ТДВ "Західбуделеватор", 24 листопада 2020 року ТзОВ "Стар Інвестмен Ван" та ТзОВ "Спів" уклали договір купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно: адміністративно-виробничі та складські приміщення, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область та складаються з: - адміністративно-виробничого корпусу, А, загальною площею 712,4 м2; - майстерні, Б, загальною площею 408,3 м2; - гаражу, В, загальною площею 281,2 м2; - компресорної, Ж, загальною площею 17,3 м2; - складу, М, загальною площею 7,8 м2 та складу, Н, загальною площею 100,9 м2.

18 лютого 2021 року, на підставі договору іпотеки, ТзОВ "Спів" передало згадане вище майно Іпотекодержателю ОСОБА_1 .

23 лютого 2021 року, приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. видано виконавчий напис № 239 про стягнення заборгованості з ТзОВ "Спів" за рахунок реалізації заставленого майна, а саме звернення стягнення на адміністративно-виробничі та складські приміщення, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область, що належать ТзОВ "Спів" та за рахунок отриманих коштів задоволено вимоги громадянина ОСОБА_1

05 квітня 2021 року, ТзОВ "Інтерпропертіінвест" на електронних торгах, які проводились ДП "Сетам", придбало вищезгадане майно, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 535203.

06 травня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарним Олександром Вікторовичем, було складено та затверджено акт про реалізацію предмета іпотеки.

01 червня 2021 року, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Михайляк М.Б. видав свідоцтво та зареєстрував за ТзОВ "Інтерпропертіінвест" право власності на майно, а саме адміністративно-виробничі та складські приміщення, загальною площею 1 527,9 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом спору за первісним позовом є вимога позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В свою чергу, предметом спору за зустрічним позовом є вимога про визнання добросовісним набувачем.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом стаття 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Статтею 400 Цивільного кодексу України унормовано, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Разом з тим стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Стаття 388 Цивільного кодексу України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої цієї норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З наведеної норми права вбачається, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

За змістом даних реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що спірне майно було зареєстроване за ТзОВ "Стар Інвестмен Ван" і вибуло з власності ТДВ "Західбуделеватор" на підставі договору іпотеки від 22 грудня 2006 року, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором від 30 квітня 2020 року, договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13 березня 2019 року.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що ТзОВ "Інтерпропертіінвест" придбало спірне майно на електронних торгах, які проводились на підставі документів виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису № 239, виданого приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. про стягнення заборгованості з ТзОВ "Спів" за рахунок реалізації заставленого майна, а саме звернення стягнення на адміністративно-виробничі та складські приміщення, що розташовані за адресою: вул. Автоливмашівська, буд. 8А, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, Івано-Франківська область, що належать ТзОВ "Спів".

За результатами цих торгів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Михайляк М.Б. видав свідоцтво та зареєстрував за ТзОВ "Інтерпропертіінвест" право власності на згадане майно.

На час проведення електронних торгів та реєстрації права власності на спірне майно діяв Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Як зазначалось вище, спірне нерухоме майно було предметом продажу на електронних торгах. При оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та "юридичне очищення" майна, придбаного у такий спосіб.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19.

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що майно у ТзОВ "Інтерпропертіінвест" не може бути витребувано в порядку статей 387, 388 ЦК України, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок та підставно відмовлено у задоволенні первісного позову.

Щодо вимоги позивача ТзОВ "Інтерпропертіінвест" за зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої такими є : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, нормами ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання добросовісним набувачем.

Законодавчі обмеження матеріально-правових спорів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, не передбачений статті 16 ЦК України, якщо такий є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Поняття добросовісного набувача пов`язується у ЦК України (статті 330, 388) з можливістю захисту від власника у разі набуття (придбання) майна. Добросовісним вважається той набувач, який не знав і не мав знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати.

Під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі ст. 388 ЦК України має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 березня 2021 року справа № 643/10986/17.

Враховуючи те, що вимога про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту прав, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив ТзОВ "Інтерпропертіінвест" у задоволенні зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна адміністративно-виробничих та складських приміщень загальною площею 1527,9 кв.м, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, буд. 8А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Водночас, колегія суддів зауважує, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 у справі № 909/171/21 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 у справі №909/171/21.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Західбуделеватор б/н від 03.10.2022 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 у справі №909/171/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя О.І. Матущак