ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2023 р. Справа № 910/12298/22

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод»

про стягнення 3 195 935, 95 гривень

за участю представників:

від позивача: Григорян О.О. (представник відповідно до відомостей ЄДРПОУ)

від відповідача: Білан Р.О. (ордер серії АІ № 1338349 від 19.01.2023)

обставини справи:

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі позивач/АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі відповідач/ТОВ «Перший столичний хлібозавод») про стягнення 4 945 935, 95 грн, з яких: 1 750 000, 00 грн боргу, 500 993, 88 грн штрафу, 1 222 464,41 грн пені, 1 323 595, 27 грн інфляційних втрат та 148 882, 39 грн 3% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.11.2022 у справі № 910/12298/22 позовну АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» направив за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом від 08.12.2022, означену позовну заяву передано судді Горбасенку П. В.

Так, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Перший столичний хлібозавод» обов`язку з оплати поставленого товару за договором поставки продуктів переробки зернових культур № 01/02/04 від 01.02.2022.

Господарський суд Київської області ухвалою від 12.12.2022 у справі № 910/12298/22 залишив позовну заяву АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» без руху та постановив усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

23.12.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надіслало клопотання про продовження строку на усунення недоліків. Відповідно до клопотання позивач просив продовжити строк для подання заяви про усунення недоліків, оскільки ухвала надійшла на адресу позивача 13.12.2022, а тому десятиденний строк для усунення недоліків спливає 23.12.2022.

27.12.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області позивач надав заяву про усунення недоліків разом із відповідними поясненнями та доказами на їх підтвердження.

Господарський суд Київської області ухвалою від 16.01.2023 у справі № 910/12298/22, зокрема, відмовив АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків; прийняв до розгляду позовну заяву АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», відкрив провадження у справі; призначив підготовче засідання на 03.02.2023; надав відповідачу строк на подання відзиву.

31.01.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області, у встановлений судом строк, від ТОВ «Перший столичний хлібозавод» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останнє повідомляє суд про оплату основного боргу у розмірі 1 750 000, 00 грн та просить суд відмовити у задоволенні позову. Вказаний відзив прийнято судом.

Господарський суд Київської області ухвалою 03.02.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 03.02.2023 у справі № 910/12298/22, оголосив перерву у судовому засіданні до 17.02.2023 та встановив відповідачу строк для подання відповіді на відзив до 17.02.2023.

15.02.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області від ТОВ «Перший столичний хлібозавод» надійшло клопотання, згідно якого останнє просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних) до 1 000, 00 грн та відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Поряд з тим, 16.02.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області від АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Означена відповідь на відзив прийнята судом.

17.02.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Перший столичний хлібозавод» надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів.

Господарський суд Київської області ухвалою 17.02.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 17.02.2023 у справі № 910/12298/22, задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів, поновив відповідний строк, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.03.2023.

07.03.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області від ТОВ «Перший столичний хлібозавод» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Означене клопотання долучено судом до матеріалів справи.

10.03.2023 через канцелярію на електронну адресу Господарського суду Київської області від АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшли пояснення по справі. Означені пояснення долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.03.2023 після закінчення з`ясування обставин та дослідження доказів судом оголошено про перехід до судових дебатів, по закінченні яких суд вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд постановив ухвалу про закриття провадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» в частині вимоги про стягнення 1 750 000, 00 грн основного боргу за договором поставки продуктів переробки зернових культур № 01/02/04 від 01.02.2022, а також

установив:

01.02.2022 між Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі - покупець) було укладено договір поставки продуктів переробки зернових культур № 01/02/04 (далі договір) відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця продукти переробки зернових культур (далі - товар) на умовах та в строки, обумовлені договором, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару відповідно до умов договору і специфікацій, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктами 1.3., 1.2., 1.3., 1.4., 3.1., 3.2., 5.1., 5.4., 5.5., 5.6., 6.1., 6.4., 6.9., 13.1. договору встановлено, що одиницею виміру товару, що поставляється на умовах договору, є метрична тонна.

Товар за договором поставляється (передається) партіями у строки, вказані в специфікації. Під партією товарів розуміється товар, переданий на умовах цього договору по одній видатковій накладній.

Перелік найменувань товару, його асортимент, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю товару узгоджуються сторонами у специфікаціях до договору, що після підписання уповноваженими представниками сторін становлять його невід`ємну частину. Кожна наступна специфікація не відміняє і не припиняє дію попередніх специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не передбачено у специфікації чи інших додатків до договору.

Сума договору становить вартість усього поставленого товару протягом строку дії договору, але в будь-якому випадку не може перевищувати 16 000 000, 00 грн в т. ч. ПДВ.

Вартість кожної окремої партії товару та ціна за одиницю товару, що поставляється згідно з договором, визначається у специфікації, яку сторони підписуються на кожну окрему партію товару.

Порядок розрахунків визначається у відповідній специфікації по кожній окремій партії товару.

Сторони дійшли згоди вважати датою проведення розрахунку дату зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Розрахунок покупцем за товар здійснюється у національній валюті гривні, шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок постачальника у строки, передбачені договором.

Товар, що поставляється, оплачується по узгодженим сторонами у специфікаціях цінам згідно розрахунків та/або видаткових накладних.

Строк поставки (передачі) кожної окремої партії товару за договором зазначається сторонами у відповідних специфікаціях, які підписують уповноважені представники обох сторін по кожній окремій поставці (передачі) товару.

Поставка товару відбувається на умовах FCA (Франко-перевізник) згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Перехід права власності на кожну партію товару відбувається в момент передачі товару представнику покупця, що засвідчується підписання уповноваженими представниками обох сторін товарно-транспортної накладної на товар та/або підписання уповноваженим представником покупця супровідних документів з проставленням дати фактичного отримання товару в таких документах. Якщо дата покупцем не проставляється, моментом отримання є дата, позначена постачальником при складанні супровідної документації.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині виконання зобов`язань про нерозголошення конфіденційної інформації згідно відповідних умов договору.

Копія означеного договору наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 наявних в матеріалах справи копій специфікацій № 1 та № 2, порядок розрахунків встановлений протягом 14 календарних днів з моменту підписання видаткових накладних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору ним поставлено відповідачу товар на загальну суму 7 157 055, 50 грн, в підтвердження чого позивач додав до позовної заяви копії підписаних сторонами й скріпленими печаткою позивача та штампом відповідача видаткових накладних:

№ 255 від 01.02.2022 на суму 295 165, 00 грн;

№ 256 від 01.02.2022 на суму 257 164, 00 грн;

№ 257 від 02.02.2022 на суму 271 145, 50 грн;

№ 270 від 03.02.2022 на суму 287 278, 00 грн;

№ 271 від 03.02.2022 на суму 267 799, 50 грн;

№ 280 від 04.02.2022 на суму 264 095, 00 грн;

№ 284 від 07.02.2022 на суму 267 321, 50 грн;

№ 285 від 07.02.2022 на суму 287 636, 50 грн;

№ 302 від 08.02.2022 на суму 288 234, 00 грн;

№ 310 від 09.02.2022 на суму 269 472, 50 грн;

№ 311 від 09.02.2022 на суму 277 598, 50 грн;

№ 320 від 10.02.2022 на суму 263 019, 50 грн;

№ 321 від 10.02.2022 на суму 285 605, 00 грн;

№ 328 від 11.02.2022 на суму 276 881, 50 грн;

№ 346 від 14.02.2022 на суму 275 686, 50 грн;

№ 347 від 14.02.2022 на суму 264 573, 00 грн;

№ 365 від 15.02.2022 на суму 289 070, 50 грн;

№ 375 від 16.02.2022 на суму 289 309, 50 грн;

№ 376 від 16.02.2022 на суму 236 930, 00 грн;

№ 382 від 17.02.2022 на суму 271 743, 00 грн;

№ 383 від 17.02.2022 на суму 285 127, 00 грн;

№ 396 від 18.02.2022 на суму 270 070, 00 грн;

№ 402 від 21.02.2022 на суму 268 994, 50 грн;

№ 404 від 22.02.2022 на суму 268 875, 00 грн;

№ 405 від 22.02.2022 на суму 288 712, 00 грн;

№ 428 від 23.02.2022 на суму 289 548, 50 грн.

Як зазначає позивач, у зв`язку з невиконанням обов`язку з оплати товару, 10.06.2022 позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу з проханням погасити заборгованість у розмірі 7 157 055, 50 грн за договором № 01/02/04 від 01.02.2022. Копія вказаного листа-вимоги наявна в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що 13.10.2022 відповідач гарантійним листом зобов`язався сплатити заборгованість з 14.10.2022-09.12.2022, однак, оплата у встановлений відповідачем графік на рахунки позивача не надходила. Копія вказаного гарантійного листа наявна в матеріалах справи.

Поряд з тим позивач зазначає, що 24.10.2022 відповідач гарантійним листом, зобов`язався сплатити заборгованість за договором наступними платежами: 4 300 000, 00 грн до 07.11.2022 включно та 1 700 000, 00 грн до 07.12.2022 включно, однак, оплата у встановлений відповідачем графік на рахунки позивача не надходила. Копія вказаного гарантійного листа наявна в матеріалах справи.

Як стверджує позивач, 24.10.2022 ним повторно направлено на адресу відповідача вимогу щодо термінової оплати заборгованості за поставлений товар у сумі 6 500 000, 00 грн, однак відповіді на неї на адресу позивача не надходило. Копія вказаної вимоги наявна в матеріалах справи.

За ствердженням позивача, відповідачем було здійснено часткові оплати на виконання умов договору в загальному розмірі 5 407 055, 50 грн, на підтвердження зазначеного позивачем надано суду копії: акта звірки взаєморозрахунків станом на 1 півріччя, підписаного та скріпленого печатками сторін, акта звірки взаєморозрахунків за період з 01.02.2022 по 07.11.2022 підписаного головним бухгалтером позивача, довідки з банку за період з 24.10.2022 по 13.12.2022 та копії платіжних доручень:

№ 7135 від 26.10.2022 на суму 250 000, 00 грн;

№ 7195 від 28.10.2022 на суму 200 000, 00 грн;

№ 7331 від 02.11.2022 на суму 500 000, 00 грн;

№ 7486 від 07.11.2022 на суму 3 800 000, 00 грн;

№ 7040 від 24.10.2022 на суму 500 000, 00 грн;

№ 6989 від 21.10.2022 на суму 500 000,00 грн (з яких 157 055, 50 грн в рахунок погашення боргу за договором у цій справі, на підтвердження чого до матеріалів справи додано копію листа ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 24.10.2022).

Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за отриману продукцію не провів, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Перший столичний хлібозавод», зокрема, 1 750 000, 00 грн основної заборгованості.

Відповідач, вказуючи наступні обставини, зазначає про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві зазначав, що у зв`язку з початком 24.02.2022 повномасштабних військових дій російською федерацією проти України, останнього Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 156 від 08.03.2022 «Про внесення змін до Переліку підприємств для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» за № 132 внесено до переліку підприємств для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, яке забезпечує необхідними продуктами харчування населення м. Києва та Київської області.

У зв`язку з зазначеним, відповідач зауважив, що під час ведення на території Київської області активних бойових дій, продовжував здійснювати виробництво та постачання хлібу в торговельні мережі та безкоштовно роздавати військовослужбовцям, жителям територіальних громад.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем долучено до відзиву лист Вишгородської районної військової адміністрації Київської області № 717/1877 про підтвердження встановлення для відповідача мобілізаційного завдання на виробництво хліба, лист Вишгородської районної військової адміністрації Київської області № 725/3951 від 28.11.2022 про підтвердження факту ведення активних бойових дій у Вишгородському районі з кінця лютого 2022 року до кінця березня 2022 року.

Відповідач зазначає, що по мірі можливості, своєчасно здійснював розрахунки з постачальниками сировини, але через форс-мажорні обставини, під час військової окупації Київської області були повністю знищені або суттєво пошкоджені біля 20 кіосків та торгівельних павільйонів фірмової торгівлі, чим відповідачу завдано значних збитків, у зв`язку з чим майновий стан останнього суттєво постраждав та не відновився на довоєнний рівень на цей час. На підтвердження вказаних обставин відповідачем долучено до відзиву лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 про засвідчення форс-мажорних обставин.

Як зазначає відповідач, він частково розрахувався з позивачем, дотримуючись умов свого гарантійного листа від 13.10.2022, а отримавши від позивача лист з вимогою від 27.10.2022 про оплату існуючого на той час боргу в розмірі 6 500 000, 00 грн, врахувавши свої реальні можливості, відправив позивачу гарантійний лист про погашення заборгованості до 07.12.2022, а не отримавши від останнього відмови здійснив 02.11.2022 та 07.11.2022 погашення заборгованості у загальному розмірі 4 300 000, 00 грн.

Проте, як стверджує відповідач, незважаючи на гарантійний лист, 10.11.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, після чого відповідачем оплачено залишок боргу у розмірі 1 750 000, 00 грн, що підтверджується доданою до відзиву копією платіжного доручення № 9719 від 12.01.2023.

Поряд з тим, відповідач звернув увагу суду на суттєвий розмір наданої відповідачем гуманітарної допомоги військовим, зокрема, підприємством було забезпечено 47 мобілізованих осіб з числа співробітників одягом, амуніцією та іншими необхідними речами на загальну суму 656 000, 00 грн, за період з 24.02.2022 по 30.06.2022, згідно наказу № 128/1 від 24.02.2022 було безкоштовно передано хлібобулочні вироби на суму 1 673 377, 26 грн, на підтримку Збройних сил України відповідач здійснює закупівлю дронів та тепловізорів, придбано квадрокоптерів на 220 000, 00 грн для 10 мобільного прикордонного загону «Дозор-Харків», на 200 000, 00 грнбула зроблена закупка спорядження для центру спеціальних операцій «А» Служби безпеки України, передано для потреб військових транспортний засіб - автобус Mersedes-Bens Sptinter 316, вартістю 261 950, 00 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано суду копії: акту приймання передачі транспортного засобу - автобусу Mersedes-Bens Sptinter 316, довідки відповідача за підписом директора про безкоштовну передачу хлібу на загальну суму 1 673 377, 26 грн, акту списання хлібобулочних виробів № 3 від 30.06.2022, список мобілізованих працівників відповідача, яким надавалася та надається допомога, платіжне доручення № 6681 від 10.10.2022 на суму 133 308, 00 грн про оплату за радіокеровані моделі DJI Mavic 3 Fly More Combo021.

Не погоджуючись з доводами відповідача, позивач зазначив, що підписуючи договір, відповідач погодився з його умовами та усвідомлював відповідальність, у зв`язку з його невиконанням або неналежним виконанням, а неповідомлення позивача про неможливість належним чином виконати свої зобов`язання за договором внаслідок дії форс-мажорних обставин, як-то передбачено п. 8.3. договору, позбавляє відповідача права посилатись на них.

Поряд з тим позивач звернув увагу суду на те, що лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є підтвердженням форс-мажорних обставин, оскільки таким підтвердженням є сертифікат Торгово-промислової палати, який відповідачем не надано.

В розрізі вказаного відповідач зазначив, що саме лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 про засвідчення форс-мажорних обставин може вважатись повідомленням про загальне настання форс-мажорних обставин для всіх осіб на території України, а сертифікат про форс-мажорні обставини не є актом державного органу, який спричиняє виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін. У разі судового процесу вказаний сертифікат є лише одним із доказів, який немає наперед визначеної сили перед іншими доказами.

З урахуванням зазначеного відповідачем, а також повного виконання ним свого зобов`язання перед позивачем, незначної суми заборгованості у порівнянні із нарахованими штрафними санкціями на день подання позову, наявності форс-мажорних обставин, що з незалежних від відповідача причин викликали неможливість своєчасного виконання умов договору, явною невідповідністю розміру штрафних санкцій наслідкам порушення зобов`язання, наявність зі сторони відповідача дій, що підтверджували готовність до виконання зобов`язання та фактичне вчинення дій щодо сплати заборгованості, а також майновий стан сторін, відсутність завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, та те, що закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення, відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних) до 1 000, 00 грн та відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Також позивач посилався на те, що відповідно до листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.03.2022 № 21-2600-05/4669 позивача визнано стратегічним підприємством державного сектору економіки, яке залучене для задоволення продовольчих потреб Збройних Сил України (далі - ЗСУ), інших військових формувань та населення Держави в умовах правового режиму воєнного стану, що також підтверджує настання негативних наслідків для позивача через невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, а тому штрафні санкції підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі.

Щодо наявності негативних наслідків для позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач зазначив, що у останнього, який є суб`єктом державного сектору економіки, виникли труднощі із належним виконанням зобов`язань перед Експортно-імпортним банком Китаю щодо повернення кредитних коштів, залучених позивачем під державні гарантії уряду України та сплати відповідних відсотків за вказаним кредитним договором, що у свою чергу підтверджує настання негативних наслідків для позивача через невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Позивач зазначив, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару та не надав суду належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у останнього виняткових обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, а тому позовна вимога щодо сплати штрафу у розмірі 7 % у сумі 500 993, 88 грн, пені у сумі 1 222 464, 41 грн, інфляційних втрат у сумі 1 323 595, 27 грн та 3 % річних у сумі 148 882, 39 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Поряд з тим відповідач зазначив, що докази настання безпосередньо для позивача як самостійної юридичної особи чи інших осіб негативних наслідків від вчиненого відповідачем правопорушення відсутні, оскільки позивач не надав доказів настання для нього негативних наслідків, а загальні посилання позивача щодо неможливості виплатити заборгованість перед Експортно-імпортним банком Китаю саме з причин несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання нічим не підтверджено та не доведено.

Щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат позивач зазначив, що під час дії воєнного стану останній на постійній основі здійснює забезпечення продовольчих потреб населення, ЗСУ та інших військових формувань, зокрема, борошном пшеничним 1-го ґатунку 610,650 тон та борошном пшеничним вищого ґатунку 678,500 тон загальною вартістю 16 494 100, 00 грн, а також автотранспортними засобами та іншою технікою, на підтвердження чого надав суду копію листа до Міністерства економіки України № 130-2-16/1589 від 21.06.2022 щодо примусово відчуженого та вилученого майна позивача.

До того ж позивач наголосив на тому, що війна російської федерації проти України негативно вплинула на господарську діяльність позивача, зокрема, з початку війни 10 філій товариства окуповано та, станом на сьогодні, ще 7 філій знаходиться на тимчасово окупованій території та не здійснюють господарську діяльність, що підтверджується доданими до матеріалів справи листами Генерального штабу ЗСУ та військових частин Міністерства оборони України.

Поряд з тим майно трьох деокупованих філій позивача частково знищено та потребує значних затрат коштів для відновлення та капітального ремонту. Вказані філії не можуть здійснювати господарську діяльність, у зв`язку з чим на філіях запроваджено простій, що підтверджує скрутне матеріальне становище товариства, а тому невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати вартості переданого товару та зменшення штрафних санкцій посилить і так надзвичайно складне матеріальне становище позивача та спричинить збитки державі.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 655, 692, 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем вказаного договору свідчить про його погодження з умовами цього договору та породжує для відповідача обов`язок з його виконання.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем специфікацій № 1 та № 2 від 01.02.2022 та видаткових накладних: № 255 від 01.02.2022 на суму 295 165, 00 грн; № 256 від 01.02.2022 на суму 257 164, 00 грн; № 257 від 02.02.2022 на суму 271 145, 50 грн; № 270 від 03.02.2022 на суму 287 278, 00 грн; № 271 від 03.02.2022 на суму 267 799, 50 грн; № 280 від 04.02.2022 на суму 264 095, 00 грн; № 284 від 07.02.2022 на суму 267 321, 50 грн; № 285 від 07.02.2022 на суму 287 636, 50 грн; № 302 від 08.02.2022 на суму 288 234, 00 грн; № 310 від 09.02.2022 на суму 269 472, 50 грн; № 311 від 09.02.2022 на суму 277 598, 50 грн; № 320 від 10.02.2022 на суму 263 019, 50 грн; № 321 від 10.02.2022 на суму 285 605, 00 грн; № 328 від 11.02.2022 на суму 276 881, 50 грн; № 346 від 14.02.2022 на суму 275 686, 50 грн; № 347 від 14.02.2022 на суму 264 573, 00 грн; № 365 від 15.02.2022 на суму 289 070, 50 грн; № 375 від 16.02.2022 на суму 289 309, 50 грн; № 376 від 16.02.2022 на суму 236 930, 00 грн; № 382 від 17.02.2022 на суму 271 743, 00 грн; № 383 від 17.02.2022 на суму 285 127, 00 грн; № 396 від 18.02.2022 на суму 270 070, 00 грн; № 402 від 21.02.2022 на суму 268 994, 50 грн; № 404 від 22.02.2022 на суму 268 875, 00 грн; № 405 від 22.02.2022 на суму 288 712, 00 грн; № 428 від 23.02.2022 на суму 289 548, 50 грн без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого позивачем товару свідчить про прийняття відповідачем цього товар, що породжує для останнього обов`язок по оплаті товару у погоджений договором та специфікаціями строк відповідно до п. 3.2., 5.6., 6.9. договору.

Поряд з тим судом встановлено, що після того як позивач звернувся до суду з позовом у даній справі (11.11.2022), відповідач здійснив повну оплату заборгованості, на підтвердження чого надав відповідне платіжне доручення.

За таких обставин, враховуючи оплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 1 750 000,00 грн після звернення позивача з позовом до суду, суд закрив провадження у справі № 910/12298/19 в частині стягнення суми основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод»: 1 323 595, 27 грн інфляційних втрат та 148 882, 39 грн 3% річних нарахованих:

- за видатковою накладною № 255 від 01.02.2022:

за період з 15.02.2022 по 21.10.2022 на суму боргу 295 165, 00 грн;

- за видатковою накладною № 256 від 01.02.2022:

за період з 15.02.2022 по 24.10.2022 на суму боргу 257 164, 00 грн;

- за видатковою накладною № 257 від 02.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 24.10.2022 на суму боргу 271 145, 50 грн;

- за видатковою накладною № 270 від 03.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 26.10.2022 на суму боргу 287 278, 00 грн;

- за видатковою накладною № 271 від 03.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 02.11.2022 на суму боргу 267 799, 50 грн;

- за видатковою накладною № 280 від 04.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 02.11.2022 на суму боргу 264 095, 00 грн;

- за видатковою накладною № 284 від 07.02.2022:

за період з 21.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 267 321, 50 грн;

- за видатковою накладною № 285 від 07.02.2022:

за період з 21.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 287 636, 50 грн;

- за видатковою накладною № 302 від 08.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 288 234, 00 грн;

- за видатковою накладною № 310 від 09.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 269 472, 50 грн;

- за видатковою накладною № 311 від 09.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 277 598, 50 грн;

- за видатковою накладною № 320 від 10.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 263 019, 50 грн;

- за видатковою накладною № 321 від 10.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 285 605, 00 грн;

- за видатковою накладною № 328 від 11.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 276 881, 50 грн;

- за видатковою накладною № 346 від 14.02.2022:

за період з 28.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 275 686, 50 грн;

- за видатковою накладною № 347 від 14.02.2022:

за період з 28.02.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 264 573, 00 грн;

- за видатковою накладною № 365 від 15.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 289 070, 50 грн;

- за видатковою накладною № 375 від 16.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 289 309, 50 грн;

- за видатковою накладною № 376 від 15.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 236 930, 00 грн;

- за видатковою накладною № 382 від 17.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 07.11.2022 на суму боргу 271 743, 00 грн;

- за видатковою накладною № 383 від 17.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 285 127, 00 грн;

- за видатковою накладною № 396 від 18.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 270 070, 00 грн;

- за видатковою накладною № 402 від 21.01.2022:

за період з 07.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 268 994, 50 грн;

- за видатковою накладною № 404 від 22.02.2022:

за період з 08.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 268 875, 00 грн;

- за видатковою накладною № 405 від 22.02.2022:

за період з 08.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 288 712, 00 грн;

- за видатковою накладною № 428 від 23.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 289 548, 50 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 924/556/20.

Статті 598, 599, 612 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Суд звертає увагу на те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем видаткових накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого позивачем товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обов`язок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором строки, а саме:

за видатковою накладною № 255 від 01.02.2022 до 15.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 256 від 01.02.2022 - до 15.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 257 від 02.02.2022 до 16.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 270 від 03.02.2022 - до 17.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 271 від 03.02.2022 до 17.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 280 від 04.02.2022 до 18.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 284 від 07.02.2022 до 21.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 285 від 07.02.2022 до 21.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 302 від 08.02.2022 до 22.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 310 від 09.02.2022 до 23.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 311 від 09.02.2022 до 23.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 320 від 10.02.2022 до 24.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 321 від 10.02.2022 до 24.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 328 від 11.02.2022 до 25.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 346 від 14.02.2022 до 28.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 347 від 14.02.2022 до 28.02.2022 включно;

за видатковою накладною № 365 від 15.02.2022 до 01.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 375 від 16.02.2022 до 02.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 376 від 15.02.2022 до 02.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 382 від 17.02.2022 до 03.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 383 від 17.02.2022 до 03.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 396 від 18.02.2022 до 04.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 402 від 21.01.2022 до 07.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 404 від 22.02.2022 до 08.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 405 від 22.02.2022 до 08.03.2022 включно;

за видатковою накладною № 428 від 23.02.2022 до 09.03.2022 включно.

Зі встановлених вище обставин та матеріалів справи слідує, що відповідач в порушення законодавчих приписів та умов договору здійснив оплати товару загальною вартістю 7 157 055, 50 грн 21.10.2022, 24.10.2022, 26.10.2022, 28.10.2022, 02.11.2022, 07.11.2022 та 12.01.2023, що свідчить про обґрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем строків оплати товару за договором та, як наслідок, наявність підстав для сплати відповідачем, зокрема, 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, проведені відповідачем оплати, а також встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку 3% річних та інфляційних втрат днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив, а саме днів фактичної оплати, суд здійснював обрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів:

- за видатковою накладною № 255 від 01.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 20.10.2022 на суму боргу 295 165, 00 грн;

за період 21.10.2022 на суму боргу 138 109, 50 грн;

- за видатковою накладною № 256 від 01.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 23.10.2022 на суму боргу 257 164, 00 грн;

- за видатковою накладною № 257 від 02.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 23.10.2022 на суму боргу 271 145, 50 грн;

за період 24.10.2022 на суму боргу 166 419, 00 грн;

- за видатковою накладною № 270 від 03.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 25.10.2022 на суму боргу 287 278, 00 грн;

за період 26.10.2022 на суму боргу 203 697, 00 грн;

- за видатковою накладною № 271 від 03.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 01.11.2022 на суму боргу 267 799, 50 грн;

- за видатковою накладною № 280 від 04.02.2022:

за період з 19.02.2022 по 01.11.2022 на суму боргу 264 095, 00 грн;

за період 02.11.2022 на суму боргу 35 591, 50 грн;

- за видатковою накладною № 284 від 07.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 267 321, 50 грн;

- за видатковою накладною № 285 від 07.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 287 636, 50 грн;

- за видатковою накладною № 302 від 08.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 288 234, 00 грн;

- за видатковою накладною № 310 від 09.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 269 472, 50 грн;

- за видатковою накладною № 311 від 09.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 277 598, 50 грн;

- за видатковою накладною № 320 від 10.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 263 019, 50 грн;

- за видатковою накладною № 321 від 10.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 285 605, 00 грн;

- за видатковою накладною № 328 від 11.02.2022:

за період з 26.02.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 276 881, 50 грн;

- за видатковою накладною № 346 від 14.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 275 686, 50 грн;

- за видатковою накладною № 347 від 14.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 264 573, 00 грн;

- за видатковою накладною № 365 від 15.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 289 070, 50 грн;

- за видатковою накладною № 375 від 16.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 289 309, 50 грн;

- за видатковою накладною № 376 від 15.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 236 930, 00 грн;

- за видатковою накладною № 382 від 17.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 06.11.2022 на суму боргу 271 743, 00 грн;

за період 07.11.2022 на суму боргу 78 673, 00 грн;

- за видатковою накладною № 383 від 17.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 285 127, 00 грн;

- за видатковою накладною № 396 від 18.02.2022:

за період з 05.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 270 070, 00 грн;

- за видатковою накладною № 402 від 21.01.2022:

за період з 08.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 268 994, 50 грн;

- за видатковою накладною № 404 від 22.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 268 875, 00 грн;

- за видатковою накладною № 405 від 22.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 288 712, 00 грн;

- за видатковою накладною № 428 від 23.02.2022:

за період з 10.03.2022 по 08.11.2022 на суму боргу 289 548, 50 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір 3 % річних, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 147 894, 15 грн 3 % річних, вимога позивача про стягнення з відповідача 148 882, 39 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 147 894, 15 грн 3 % річних.

Поряд з тим, оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 1 524 891, 39 грн, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 1 323 595, 27 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню, оскільки суд при ухваленні рішення не може вийти за межі позовних вимог.

До того ж, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» 1 222 464,41 грн пені, нарахованої:

- за видатковою накладною № 255 від 01.02.2022:

за період з 15.02.2022 по 15.08.2022 на суму боргу 295 165, 00 грн;

- за видатковою накладною № 256 від 01.02.2022:

за період з 15.02.2022 по 15.08.2022 на суму боргу 257 164, 00 грн;

- за видатковою накладною № 257 від 02.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 16.08.2022 на суму боргу 271 145, 50 грн;

- за видатковою накладною № 270 від 03.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 17.08.2022 на суму боргу 287 278, 00 грн;

- за видатковою накладною № 271 від 03.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 17.08.2022 на суму боргу 267 799, 50 грн;

- за видатковою накладною № 280 від 04.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 18.08.2022 на суму боргу 264 095, 00 грн ;

- за видатковою накладною № 284 від 07.02.2022:

за період з 21.02.2022 по 21.08.2022 на суму боргу 267 321, 50 грн;

- за видатковою накладною № 285 від 07.02.2022:

за період з 21.02.2022 по 21.08.2022 на суму боргу 287 636, 50 грн;

- за видатковою накладною № 302 від 08.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 22.08.2022 на суму боргу 288 234, 00 грн;

- за видатковою накладною № 310 від 09.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 23.08.2022 на суму боргу 269 472, 50 грн;

- за видатковою накладною № 311 від 09.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 23.08.2022 на суму боргу 277 598, 50 грн;

- за видатковою накладною № 320 від 10.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 24.08.2022 на суму боргу 263 019, 50 грн;

- за видатковою накладною № 321 від 10.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 24.08.2022 на суму боргу 285 605, 00 грн;

- за видатковою накладною № 328 від 11.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 25.08.2022 на суму боргу 276 881, 50 грн;

- за видатковою накладною № 346 від 14.02.2022:

за період з 28.02.2022 по 28.08.2022 на суму боргу 275 686, 50 грн;

- за видатковою накладною № 347 від 14.02.2022:

за період з 28.02.2022 по 28.08.2022 на суму боргу 264 573, 00 грн;

- за видатковою накладною № 365 від 15.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 01.09.2022 на суму боргу 289 070, 50 грн;

- за видатковою накладною № 375 від 16.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 02.09.2022 на суму боргу 289 309, 50 грн;

- за видатковою накладною № 376 від 15.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 02.09.2022 на суму боргу 236 930, 00 грн;

- за видатковою накладною № 382 від 17.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 03.09.2022 на суму боргу 271 743, 00 грн;

- за видатковою накладною № 383 від 17.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 03.09.2022 на суму боргу 285 127, 00 грн;

- за видатковою накладною № 396 від 18.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 04.09.2022 на суму боргу 270 070, 00 грн;

- за видатковою накладною № 402 від 21.01.2022:

за період з 07.03.2022 по 07.09.2022 на суму боргу 268 994, 50 грн;

- за видатковою накладною № 404 від 22.02.2022:

за період з 08.03.2022 по 08.09.2022 на суму боргу 268 875, 00 грн;

- за видатковою накладною № 405 від 22.02.2022:

за період з 08.03.2022 по 08.09.2022 на суму боргу 288 712, 00 грн;

- за видатковою накладною № 428 від 23.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 09.09.2022 на суму боргу 289 548, 50 грн.

- 500 993, 88 грн 7 % штрафу, нарахованого на 7 157 055, 50 грн заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати вартості товару згідно умов договору, покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, за кожен день прострочення від несплаченої суми, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від вказаної суми.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, а також встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку пені днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив, суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені за подвійною обліковою ставкою НБУ в межах вказаних позивачем періодів:

- за видатковою накладною № 255 від 01.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 15.08.2022 на суму боргу 295 165, 00 грн;

- за видатковою накладною № 256 від 01.02.2022:

за період з 16.02.2022 по 15.08.2022 на суму боргу 257 164, 00 грн;

- за видатковою накладною № 257 від 02.02.2022:

за період з 17.02.2022 по 16.08.2022 на суму боргу 271 145, 50 грн;

- за видатковою накладною № 270 від 03.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 17.08.2022 на суму боргу 287 278, 00 грн;

- за видатковою накладною № 271 від 03.02.2022:

за період з 18.02.2022 по 17.08.2022 на суму боргу 267 799, 50 грн;

- за видатковою накладною № 280 від 04.02.2022:

за період з 19.02.2022 по 18.08.2022 на суму боргу 264 095, 00 грн;

- за видатковою накладною № 284 від 07.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 21.08.2022 на суму боргу 267 321, 50 грн;

- за видатковою накладною № 285 від 07.02.2022:

за період з 22.02.2022 по 21.08.2022 на суму боргу 287 636, 50 грн;

- за видатковою накладною № 302 від 08.02.2022:

за період з 23.02.2022 по 22.08.2022 на суму боргу 288 234, 00 грн;

- за видатковою накладною № 310 від 09.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 23.08.2022 на суму боргу 269 472, 50 грн;

- за видатковою накладною № 311 від 09.02.2022:

за період з 24.02.2022 по 23.08.2022 на суму боргу 277 598, 50 грн;

- за видатковою накладною № 320 від 10.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 24.08.2022 на суму боргу 263 019, 50 грн;

- за видатковою накладною № 321 від 10.02.2022:

за період з 25.02.2022 по 24.08.2022 на суму боргу 285 605, 00 грн;

- за видатковою накладною № 328 від 11.02.2022:

за період з 26.02.2022 по 25.08.2022 на суму боргу 276 881, 50 грн;

- за видатковою накладною № 346 від 14.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 28.08.2022 на суму боргу 275 686, 50 грн;

- за видатковою накладною № 347 від 14.02.2022:

за період з 01.03.2022 по 28.08.2022 на суму боргу 264 573, 00 грн;

- за видатковою накладною № 365 від 15.02.2022:

за період з 02.03.2022 по 01.09.2022 на суму боргу 289 070, 50 грн;

- за видатковою накладною № 375 від 16.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 02.09.2022 на суму боргу 289 309, 50 грн;

- за видатковою накладною № 376 від 15.02.2022:

за період з 03.03.2022 по 02.09.2022 на суму боргу 236 930, 00 грн;

- за видатковою накладною № 382 від 17.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 03.09.2022 на суму боргу 271 743, 00 грн;

- за видатковою накладною № 383 від 17.02.2022:

за період з 04.03.2022 по 03.09.2022 на суму боргу 285 127, 00 грн;

- за видатковою накладною № 396 від 18.02.2022:

за період з 05.03.2022 по 04.09.2022 на суму боргу 270 070, 00 грн;

- за видатковою накладною № 402 від 21.01.2022:

за період з 08.03.2022 по 07.09.2022 на суму боргу 268 994, 50 грн;

- за видатковою накладною № 404 від 22.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 08.09.2022 на суму боргу 268 875, 00 грн;

- за видатковою накладною № 405 від 22.02.2022:

за період з 09.03.2022 по 08.09.2022 на суму боргу 288 712, 00 грн;

- за видатковою накладною № 428 від 23.02.2022:

за період з 10.03.2022 по 09.09.2022 на суму боргу 289 548, 50 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 1 218 683, 66 грн пені, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 222 464,41 грн пені, є обгрунтованою у розмірі 1 218 683, 66 грн пені.

Поряд з тим, оскільки відповідач сплатив суму боргу, прострочивши оплату поставленого товару більше ніж на 30 днів, правовим наслідком чого є сплата 7 % штрафу, а розмір вказаного штрафу, є арифметично правильним, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 500 993, 88 грн 7 % штрафу є обґрунтованою у визначеному позивачем розмірі.

Поряд з тим відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат до 1 000, 00 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як необхідність використати право на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 912/1215/20 та від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, дійшов висновку про наявність виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України з огляду на таке.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України підписаний Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року.

Так, судом встановлено, що відповідачем вживались заходи щодо виконання умов договору поставки продуктів переробки зернових культур № 01/02/04 від 01.02.2022. Проте, виникли обставини, що зумовлені військовою агресію російської федерації проти України, а тому товар не був оплачений у встановлені договором строки.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України як на засвідчення форс-мажорних обставин судом не приймаються, з огляду на таке.

У цьому випадку судом з`ясовано, що підставою неможливості виконання взятих на себе договірних зобов`язань відповідач вважає існування форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії російської федерації проти України, що було засвідчено листом Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (далі - закон), Торгово-промислова палата України в силу своїх функціональних обов`язків засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Так, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається.

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є наявність однієї або більше обставин, зазначених вище, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у передбачений термін.

Суд зазначає, 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97-ВР від 02.12.1997, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Вказаний лист ТПП сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними обставинами та невиконанням/неналежним виконанням таких зобов`язань підлягає доведенню відповідачем у суді на загальних підставах.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Суд зауважує, що форс-мажорні обставини впливають на відповідальність сторони.

Відповідно до положень п. 8.1.-8.4. договору, сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених договором, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Сторона, що немає можливості належним чином виконати свої зобов`язання за договором внаслідок дії форс-мажорних обставин, повинна в короткий строк, але не пізніше 5 днів, повідомити іншу сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань. Інформація про дію обставин непереборної сили повинна бути підтверджена документом, виданим. Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим органом.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення даних обставин позбавляє сторону права посилатися на них.

Однак, суду не надано належних та допустимих доказів звернення відповідача до позивача, у передбачений договором строк, з повідомленням про настання обставин непереборної сили, що унеможливили виконання відповідачем договірного обов`язку, з обов`язковим наданням документу, що засвідчує вказані обставини.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

При цьому суд вважає, що у сукупності із об`єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини на які посилався відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, свідчать про їх винятковість, а отже вбачається наявність підстав у суду, для часткового задоволення такого клопотання.

Оцінюючи наявні матеріали справи, судом враховано доводи відповідача та надані докази вжиття всіх можливих заходів щодо належного виконання умов договору поставки продуктів переробки зернових культур № 01/02/04 від 01.02.2022 та, власне, повне виконання зобов`язання за договором, надання гуманітарної допомоги військовим тощо.

Оскільки зменшення розміру штрафних санкцій до 1 000, 00 грн нівелюватиме саме значення пені та штрафу як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за поставлений ним товар, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, а саме на 90 %.

Поряд з тим, заперечення позивача щодо зменшення пені та штрафу визнаються неспроможними з огляду на те, що застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем не може відповідати критеріям розумності та справедливості.

До того ж, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних, а тому суд дійшов до висновку, що стягненню підлягають 3% річних та інфляційні збитки від простроченої суми за весь час прострочення із застосуванням положень частини другої статті 625 ЦК України.

Враховуючи наведене, доводи та інтереси сторін, а також беручи до уваги сплату основного боргу; нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, що у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору, а також враховуючи причини невиконання зобов`язання у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення в порядку ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру заявлених до стягнення пені та штрафу на 90% - до 121 868, 36 грн та 50 099, 38 грн відповідно, що підлягають стягненню з відповідача.

В розрізі зазначеного вище суд вважає за необхідне вказати, що при прийнятті рішення ним враховано, що:

- пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат;

- застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, позаяк цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права, а наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором;

- відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань$

- цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/13801/19 та Касаційного господарського суду ВС від 28.09.2022 у справі № 916/2302/21.

Посилання ж позивача, в розрізі зазначеного, на постанову Верховного Суду № 913/20/21 від 09.11.2021 судом залишаються поза увагою, оскільки обставини вказаної справи не є релевантними до спірних у цій справі відносин.

Посилання ж позивача на постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 28.09.2022 у справі № 916/2302/21, від 18.10.2022 у справі № 910/9131/21 та від 03.06.2020 у справі № 910/9813/19 судом не приймаються до уваги, оскільки встановлені судами фактичні обставини у цих справах та у справі № 910/12298/22, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (07354, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Соборна, буд. 85, ідентифікаційний код 31484879) на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ідентифікаційний код 37243279):

- 121 868 (сто двадцять одну тисячу вісімсот шістдесят вісім) грн 36 коп. пені;

- 50 099 (п`ятдесят тисяч дев`яносто дев`ять) грн 38 коп. штрафу;

- 1 323 595 (один мільйон триста двадцять три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 27 коп. інфляційних втрат;

- 147 894 (сто сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн 15 коп. 3 % річних;

- 24 651 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн 85 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.2023.

Суддя П.В.Горбасенко