ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" березня 2023 р. Справа № 924/880/22

Суддя Господарського суду Хмельницької області Грамчук І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Ковтуна Олега Миколайовича, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелон-В", м.Нетішин

про стягнення 104 735,86 грн., з яких 84 976 грн. основного боргу, 1 575,05 грн. пені, 18 184,81 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: Логачов В.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява підприємця Ковтуна Олега Миколайовича, м.Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелон-В", м.Нетішин про стягнення 104 735,86 грн., з яких 84 976 грн. основного боргу, 1 575,05 грн. пені, 18 184,81 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем встановленого договором купівлі-продажу №13/01 від 06.10.2021 обов`язку сплати за ориманий товар протягом визначеного договором строку, посилається на положення ст. ст. 526,625,629 ЦК України, ст. ст. 193, 198,199 ГК України.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання свого представника не направляв, відзиву на позов не подав.

Копії ухвал суду направлялись на адресу відповідача та повертались на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

06.10.21р. між фізичною особою-підприємцем Ковтун Олегом Миколайовичем (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелон-В", (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №13/01, відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця установку «УОП-150» (СУХОВІЙ), а Покупець прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього Договору.

У відповідності до п. 1.2 термін поставки складає 10 робочих днів з моменту підписання договору.

Згідно п. 2.1 договору вартість продукції, що поставляється за цим Договором, складає 135680,00 грн

Пунктом 2.2 договору розрахунки за цим Договором проводяться в національній валюті України. Вид розрахунків - безготівковий. Передплата складає 30% від вартості продукції. Решта вартості продукції оплачується на протязі 10 банківських днів.

Згідно п. 6.5 договору у випадку несвоєчасного перерахування коштів на рахунок продавця, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 001% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше 5% від загальної вартості продукції.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до його виконання. (п. 10.1 договору).

Договір підписаний і скріплений печатками сторін.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 08/10 від 08.10.2021 на загальну суму 135 680, 00 грн без ПДВ за установку Суховій.

Відповідачем платіжним дорученнями № 87 від 08.10.2021 року Покупцем було здійснено передплату на суму 40 704, 00 грн за установку "Суховій", що становить 30 % від загальної вартості установки.

08.10.2021 року на виконання умов Договору Продавцем було поставлено установку "УОП 150 "Суховій" за пунктом розвантаження визначеним Покупцем, а саме до підстанції ПС 750 кВ "Запорізька" ВП "Дніпровська електроенергетична система" ПрАТ "НаЕК "Укренерго", за адресою Запорізька область, Вільнянський район, Павлівська селищна рада, село Значкове, вул. Барвінівська, 1.

На момент розвантаження Видаткова накладна на поставлений товар № 08/10 від 08.10.2021 року, та ТТН № 01/21 від 08.10.2021 року представником ТОВ "Мелон-В" підписана не була у зв`язку з відсутністю такого представника за місцем розвантаження.

Установка була поставлена автомобілем Продавця марки ГАЗ д/н НОМЕР_1 , який 08.10.2021 року проїхав на територію ПС 750 кВ "Запорізька" за перепусткою, оформленою за листом ТОВ "Мелон-В".

12.11.2021 року ТОВ "Мелон-В" платіжним дорученням № 104 додатково здійснило часткову оплату на суму 10 000,00 грн.

Всього було сплачено 50 704, 00 грн за установку.

27.09.2022 року на адресу ТОВ "Мелон-В" цінним листом з описом вкладення за № 265 було надіслано претензію з пропозицією погасити заборгованість за Договором в сумі 84 976, 00 грн та підписати накладні на отримання товару.

Вказаний лист Відповідач не отримав та його було повернуто з відміткою "відправлення не вручено з інших причин" .

ТОВ "Мелон-В" заборгованість за договором не погасило, відповіді на претензію на надало.

Не дивлячись на те, що видаткова накладна на отримання товару № 08/10 від 08.10.2021 року, та ТТН № 01/21 від 08.10.2021 року не підписані ТОВ "Мелон-В", обставини, щодо поставки товару Покупцю підтверджуються, фактом часткової оплати товару після його поставки, а також наступним.

На адвокатський запит до Відокремленого підрозділу "Дніпровська електроенергетична система" Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" було отримано відповідь від 07.10.2022 року № 01-8/44367, згідно якої встановлено, що допуск 08.10.2021 року на територію ПС 750 кВ "Запорізька" автомобіля ГАЗ д.н. НОМЕР_1 було здійснено за листом ТОВ "Київська енергетична будівельна компанія" від 08.10.2021 року № К/21-1935. В журналах обліку заїзду та виїзду автомобілів зроблено відповідні записи.

До відповіді на адвокатський запит долучено витяги з журналів заїзду та виїзду автомобілів за 08.10.2021 року, відповідно до яких автомобіль ГАЗ д.н. НОМЕР_1 з обладнанням об 17:45 годині прибув на територію ПС 750 кВ "Запорізька".

Також, до відповіді долучено копію лист ТОВ "Київська енергетична будівельна компанія" від 08.10.2021 року № К/21-1935 в якому, ТОВ "КЕБК" просить РЦОБ Дніпровського регіону "НЕК "Укренерго" надати дозвіл на допуск автомобілю ГАЗ д.н. НОМЕР_1 на територію ПС 750 кВ "Запорізька" з 08.10.2021 року по 30.12.2021 року.

Також, було отримано відповідь на адвокатський запит від ТОВ "Київська енергетична будівельна компанія" за № К/22-689 від 25.10.2022 року згідно якої, поставка установки УОП 150 "Суховій" на об`єкт ПС 750 кВ "Запорізька" була здійснена за заявкою ТОВ "Мелон-В", яке надавало послуги ТОВ "КЕБК".

ТОВ "КЕБК" виконувало на території ПС 750 кВ "Запорізька" роботи за Контрактом № 02-4/2470-18 від 20.09.2018 року з ДП "НЕК "Укренерго", та подання листа № К/21-1935 від 08.10.2021 року було здійснено за заявкою ТОВ "Мелон-В" і було обумовлено необхідністю виконання умов зазначеного контракту.

Інформація з зазначених листів підтверджує факт поставки 08.10.2021 року установки УОП 150 "Суховій" на об`єкт ПС 750 кВ "Запорізька" автомобілем ГАЗ д.н. НОМЕР_1 від ФОП Ковтун О.М.за ініціативи ТОВ "Мелон-В" саме на виконання умов Договору № 13/01.

На момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем склала 84976,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою за надану установку Суховій, заборгованість за договором склала 84976,00 грн та позивач нарахував відповідачу 1575,05 грн. пені згідно п.6.5 договору, та 18184,81 грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормою ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналіз умов Договору купівлі-продажу №13/01 від 06.10.2021р. свідчить про те, що у зв`язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Виходячи із змісту ч. ч. 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору купівлі-продажу №13/01 від 06.10.2021р. на підставі рахунку на оплату №08/10 від 08.10.2021 на суму 135680,00 грн. та видаткової накладної № (08/10) від 08.10.2021 (не підписаної відповідачем) позивач поставив відповідачу установку УОП-150 «Суховій» в кількості 1 шт. на суму 135680,00 грн.

Докази часткової оплати відповідачем вказаної заборгованості підтверджується платіжними дорученнями №87 від 08.10.2021 на суму 40704,00 грн та №104 від 12.11.2021 на суму 10000 грн (що є визнанням поставки відповідачу установки УОП-150 «Суховій» в кількості 1 шт.).

Решту оплати заборгованості в сумі 84976,00 грн матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором купівлі-продажу №13/01 від 06.10.2021р. у сумі 84976,00 грн

Статтями 610, 611, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до п. 6.5 договору у випадку несвоєчасного перерахування коштів на рахунок продавця, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 001% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше 5% від загальної вартості продукції.

Відповідно до п. 2.2 договору розрахунки за цим Договором проводяться в національній валюті України. Вид розрахунків - безготівковий. Передплата складає 30% від вартості продукції. Решта вартості продукції оплачується на протязі 10 банківських днів.

Так, платіжним дорученням №87 від 08.10.2021 оплачено 30% від вартості продукції в сумі 40704,00 грн., оплата товару повинна була бути здійснена до 23.10.2021р., тобто прострочення виконання зобов`язання виникло з 23.10.2021р.

Платіжним дорученням №104 від 12.11.2021 оплачено товар на суму 10000,00 грн ( в призначенні платежу зазначено "плата за установку "УОП-150" згідно договору №13-01 від 06.10.2021").

У відповідності до п. 6.4 договору у випадку несвоєчасної поставки Продукції, Продавець сплачує Покупцю по розмірі 0,01% від вартості не поставленої в строк Продукції, за кожен день прострочення но не більше 5% від загальної вартості Продукції.

Здійснивши в системі "Законодавство" перерахунок пені на суми заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати позивачем правомірно нараховано 1575,05 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов`язання.

Позивачем нараховано відповідачу 18184,81 грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перерахунку інфляційних втрат судом приймається до уваги п. п. 3.1,3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року №14 відповідно до яких інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач правомірно нарахував 18184,81 грн. інфляційних втрат.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Ковтуна Олега Миколайовича, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелон-В", м.Нетішин про стягнення 104 735,86 грн., з яких 84 976 грн. основного боргу, 1 575,05 грн. пені, 18 184,81 грн. інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелон-В", (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Солов`євська, буд.163, ) на користь Фізичної особи-підприємця Ковтуна Олега Миколайовича, ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) заборгованість за Договором купівлі-продажу №13/01 від 06.10.2021р. у розмірі 84976,00 грн (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят шість гривень 00 коп.) вартість поставленого товару, 18184,81 грн (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні 81 коп.) - інфляційних втрат , 1575,05 грн (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять гривень 05 коп.) пені - та 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.03.2023 р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (АДРЕСА_1),3 - представнику позивача адвокату Логачову В.В. (ІНФОРМАЦІЯ_1), 4 - відповідачу (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул.Солов`євська, буд. 163). Всім рек. з пов. про вруч.