У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

03 квітня 2023 року м. Чернігів справа № 927/415/23

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви № 85 від 16.02.2023

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат",

, вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібний двір",

УНП 191771727, вул. Кузьми Мініна, 21/2-209, м. Мінськ, Республіка Білорусь, 220141,

поштова адреса: вул. Притицького, 62, корп. 2, ком. 633, м. Мінськ, Республіка Білорусь, 220140

Предмет спору: про стягнення 20 271,00 дол. США,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний Двір" про стягнення 20 271,00 дол. США заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов контракту № 08/10/2021 від 08.10.2021 в частині своєчасної оплати товару.

Пунктом 7.4 Контракту передбачено, що у всьому іншому, що не передбачено даним Контрактом, сторони керуються діючим законодавством України.

Таким чином, при вирішенні спорів сторони керуються Законами України та Господарським процесуальним кодексом України.

Пунктом 1.3 Контракту сторони визначили умови поставки: DAP кордон України - Республіка Білорусь (з/д станція прикордонпереходу Тєрюха) згідно умов Інкотермс - 2010.

Згідно із п. 2.1 Контракту поставка товару здійснюється залізничним транспортом насипом в залізничних вагонах-зерновозах ) (далі - вагони). Базис поставки товару - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Отже враховуючи положення частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 916/363/20, від 24.02.2021 у справі № 912/354/20.

Згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені вище умови контракту свідчать, що базисом поставки товару є - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Відповідно умови контракту № № 0/10/2021 передбачають місце виконання контракту станція Горностаївка (Чернігівська область, Україна), за таких обставин розгляд справи повинен здійснюватися Господарським судом Чернігівської області.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 22.03.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України інформації (витяг, свідоцтво тощо), що підтверджує поточний правовий статус та адресу місцезнаходження відповідача за законами Республіки Білорусь (виписки з торгового, банківського, судового або іншого реєстру про реєстрацію відповідача як юридичної особи); докази направлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів за адресою державної реєстрації відповідача станом на теперішній час.

Позивачем в установлений судом строк надіслано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано відомості з Єдиного державного регістра юридичних осіб та індивідуальних підприємців Республіки Білорусь стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний двір» та докази направлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для повернення позовної заяви відсутні.

Справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Оскільки відповідачем у справі є іноземна юридична особа, місцезнаходження якої, згідно інформації з Єдиного державного регістру юридичних осіб, є Республіка Білорусь, тому існує необхідність звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Законом України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" з 23.12.2022 зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, яка набрала чинності для України 19.12.1992, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

Згідно Закону України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності", який набрав чинності 05.02.2023, постановлено вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року.

Разом з цим, і Україна, і Республіка Білорусь є учасниками Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Згідно з ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка ратифікована Україною 19.10.2000, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ця Конвенція не застосовується, якщо адреса особи, якій необхідно вручити документ, невідома.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Згідно п. 6.7. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008р., суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних 1965 року до Центрального органу іноземної держави напряму.

Відповідно до ст. 3, 5 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках. Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом, зокрема, у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Статтею 15 Конвенції визначено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, враховуючи положення ст. 367 Господарського процесуального кодексу України та з метою належного повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібний двір», керуючись положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, господарський суд вважає за необхідне звернутися до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів.

Разом з тим, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану на території України АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Республіки Білорусь засобами поштового зв`язку наразі неможлива.

Відповідно до п. 250 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) спеціальна комісія дійшла висновку, що міжнародна передача документів відповідно до Конвенції про вручення документів повинна і може здійснюватися засобами, що передбачають використання інформаційних технологій, у тому числі електронної пошти.

Одним з найважливіших завдань Конвенції є покращення судової взаємодопомоги. Застосування сучасних технологій, безсумнівно, має значною мірою сприяти співробітництву між компетентними органами держави, що запитує та запитується, і вдосконалювати таке (п. 257 Практичного керівництва).

Оскільки на даний час заблоковано доступ до офіційної електронної пошти Економічного суду м. Мінська, суд позбавлений можливості здійснити відправлення компетентному органу відповідного судового доручення про вручення документів, в зв`язку з чим вважає за необхідне направити процесуальний документ відповідачу по справі.

З огляду на вищевикладене, через неможливість звернення з відповідним судовим дорученням про вручення документів до компетентного органу Республіки Білорусь, відправку уповноваженому органу доручення про вручення судових документів слід тимчасово зупинити.

Разом з тим, суд вважає за необхідне одночасно вжити додаткових заходів надсилання цієї ухвали суду відповідачу.

Так, статтею 10 Конвенції 1965 року передбачено, що в разі відсутності заперечень запитуваної Держави, ця Конвенція не обмежує:

a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном;

b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави;

c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Республіка Білорусь не заперечує проти застосування ст. 10 (а) Конвенції.

Частиною 2 ст. 140 Господарського процесуального кодексу Республіки Білорусь визначено, що суд, який розглядає економічні справи, вправі повідомити учасників господарського процесу телефонограмою, телеграмою, факсимільним зв`язком, глобальною комп`ютерною мережею Інтернет, в тому числі електронною поштою, а також з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію факту повідомлення або виклику, в порядку, встановленому законодавством.

У пункті 247 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) викладено, що відзначивши значні технологічні зміни стосовно умов, у яких діють три зазначені конвенції, Спеціальна комісія дійшла такого висновку: «незважаючи на те, що під час ухвалення трьох Конвенцій передбачати таку еволюцію було неможливо, сучасні технології є невід`ємною частиною життя нинішнього суспільства, та їх використання є існуючу реальність. Щодо цього Спеціальна комісія зазначила, що дух і літера Конвенцій не перешкоджають використанню сучасних технологій і що застосування та дія Конвенцій може надалі удосконалюватися завдяки застосуванню подібних технологій».

Пунктом 262 Практичного керівництва визначено, що відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції виконання запиту про вручення документа регулюється законодавством запитуваної держави. Звідси випливає, що питання про дійсність вручення документа по каналах електронного зв`язку також регулюється внутрішніми законами конкретної держави, а не Конвенцією. Що стосується вручення з дотриманням формальних вимог, то в принципі вважається, що вручення, яке здійснюється у запитуваній державі відповідно до формальних вимог законодавства останнього є достатньою гарантією дійсності вручення документа, тобто того, що документ був своєчасно доведений до відома адресата, щоб він міг підготуватися до свого захисту.

На питання чи може отримання та прочитання електронного повідомлення розглядатися як вручення документа без дотримання формальних вимог, у принципі, Комісія дала ствердну відповідь на це питання, за умови, що законодавство запитуваної держави не забороняє вручення (п. 263 Практичного керівництва).

Враховуючи викладене вище, суд вбачає за можливе з метою повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду даної справи вжити додаткових заходів та направити ухвалу суду за допомогою програмного додатку для обміну повідомленнями (месенджер) на телефон відповідача - НОМЕР_2 (а в міжнародному форматі НОМЕР_1 ), зазначений в Єдиному державному регістрі юридичних осіб та індивідуальних підприємців Республіки Білорусь, та на електронну адресу відповідача - , зазначену останнім в спірному Контракті.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Таким чином, у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів, провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст. 176, 228, 234, 365, 367 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання призначити на 14 листопада 2023 року о 10:00. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: проспект Миру 20, м. Чернігів, 14000, зал судових засідань № 306.

4. Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позов з доданими до нього документами.

Докази направлення відзиву позивачу надати суду у встановлений п`ятнадцятиденний строк.

5. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відповіді на відзив з доданими до неї документами.

Докази направлення відповідачу відповіді на відзив надати суду у встановлений судом п`ятиденний строк.

6. Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заперечень з доданими до них документами.

Докази направлення позивачу заперечень надати суду у встановлений судом п`ятиденний строк.

7. Провадження у справі №927/415/23 зупинити до 14 листопада 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://cn.arbitr.gov.ua/sud5028.

Суддя В. В. Шморгун