ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/8008/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард",

про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022

та апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022

у справі №910/8008/22 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

про стягнення 218 616,80 грн

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення 218 616,80 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/8008/22 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення 218 616,80 грн залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8008/22 стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 803,18 грн залишено за відповідачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/8008/22 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, крім того скасувати додаткове рішення у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" також не погодилось з додатковим рішенням суду і подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 803, 18 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/8008/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/8008/22 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8008/22 залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8008/22 залишено без змін.

13.03.2023 на адресу суду, від відповідача надійшло клопотання/заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з позивача за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у розмірі 4 500,00 грн.

У додатках до заяви представник відповідача надав наступні документи:

- копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/129 від 19.01.2023;

- копія рахунку на оплату юридичних послуг №17-01/129 від 19.01.2023;

- платіжне доручення №6996 від 19.01.2023;

- копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/152 від 09.03.2023;

- копія рахунку на оплату юридичних послуг №17-01/152 від 09.03.2023;

- платіжне доручення №7060 від 09.03.2023;

- докази направлення примірника клопотання.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/8008/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", про прийняття додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8008/22 прийнято до розгляду. Розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про прийняття додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8008/22 ухвалено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи. Надано можливість іншим учасникам не пізніше 10 днів з моменту вручення даної ухвали надати суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у даній справі.

22.03.2023 на адресу суду від позивача надійшло заперечення на клопотання про розподіл судових витрат. У даному запереченні позивач просив відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат, оскільки дані витрати на переконання позивача є необґрунтованими.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про прийняття додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8008/22 колегія суддів установила наступне.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, постанова суду апеляційної інстанції у даній справі була прийнято 01.11.2021.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України установлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем були дотримані вимоги процесуального Закону, стосовно строків звернення до суду із клопотанням про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, як убачається із матеріалів справи, згідно акту №17-01/129 виконаних робіт (наданих послуг) підписаного між ТОВ "Грейнсвард" та АО «Право,бізнес і фінанси» в особі партнера об`єднання Накоп`юка Я.В., об`єднання надало Товариству наступні послуги:

- правовий аналіз додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/8008/22;

- складання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/8008/22, аналіз судової практики, зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21;

- правовий аналіз апеляційної скарги AT «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/8008/22;

- правовий аналіз апеляційної скарги AT «Укрзалізниця» па додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/8008/22;

- складання відзиву на апеляційні скарги AT «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/8008/22.

Сторони визначили, що вартість послуг у п. 1 цього Акта становить 4000,00 грн.

Відповідно до рахунку №17-01/129 від 19.01.2023 гонорар адвоката становить 4 000,00 грн. Згідно рахунку на оплату №17-01-152 від 09.03.2023 гонорар адвоката згідно акту від 09.03.2023 за складання клопотання про розподіл судових витрат становить 500,00 грн.

Суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути установлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.901 та ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Цивільний кодекс України, а саме глава 63, яка присвячена договору про надання послуг, не вимагає обов`язкового оформлення акта на підтвердження надання послуг. Даний документ складається у тих випадках, коли потрібно в документальній формі зробити підтвердження факту виконаних робіт тією стороною, яка є виконавцем за договором.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Ураховуючи те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 залишено без задоволення, то вимоги позивача про компенсацію послуг стосовно аналізу додаткового рішення та складання апеляційної скарги на додаткове рішення на переконання колегії суддів задоволенню не підлягають.

Крім того, одним із видом наданих послух адвокатом була підготовка та подання заяви щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Як убачається з положень процесуальних кодексів, витратами на професійну правничу допомогу є гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомога, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Верховний Суд акцентує увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ураховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має ураховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У справі, що розглядається, вирішуючи питання, чи є розмір заявлених витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів ураховує, що звернення сторони із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу це є право сторони, а не обов`язок. Тобто, підготовка тексту самої заяви про відшкодування витрат на переконання суду апеляційної інстанції не входить у розуміння компенсування даних витрат іншої стороною, оскільки у даному випадку, позивач просто скористався своїм правом. Отже, надання такої послуги, як підготовка та подання заяви про відшкодування витрат адвокатом, та включення її до суми стягнення з відповідача, у якості наданих послуг, на переконання суду є недоцільною, тобто не обов`язковою (не підтверджена нагальна потреба).

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про присудження до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул.Єжи Гедройця, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, місто Київ, вул.Івана Федорова, будинок 32 літера А, 3-й поверх, ) 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи №910/8008/22 у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є невід`ємною складовою основного судового рішення та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран