ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3664/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Фізичної особи підприємця Барітоль Андрія Олександровича, м. Київ

до Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», Київська обл., м. Обухів

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна», Київська обл.,

с. Копилів

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ

про стягнення 184 153 грн. 00 коп.

Представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Бойко Ю.А.;

третя особа1 не з`явився;

третя особа2 не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 184 153 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матеріальна шкода, спричинена позивачу 28.10.2019 р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась у м. Києві на Столичному шосе за участю автомобіля відповідача КАМАЗ-55102 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 і в результаті якої вантаж ТОВ «Рууккі Україна», що перевозився автомобілем позивача DAF 95FX д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп д.н.з. НОМЕР_3 , зазнав пошкоджень. Факт ДТП, а також вина водія відповідача ОСОБА_1 підтверджується постановою Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2020 р. по адміністративній справі № 372/492/20.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надіслав письмові пояснення, в яких посилається на те, що станом на 17.02.2022 р. потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування за шкоду, заподіяну майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 жовтня 2019 року до нього не зверталась, строк на звернення такого відшкодування сплив відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив здійснювати розгляд справи без його участі, про прийняте рішення повідомити письмово, надіславши його за вказаною юридичною адресою.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Рууккі Україна» в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не надав.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Також заперечує проти клопотання позивача про відкладення розгляду справи та просить суд продовжити розгляд справи по суті за відсутності представника позивача.

12.10.2022 р. відповідно до ст. 201 ГПК України суд оголосив судове засідання відкритим, розпочав розгляд справи по суті, про що зазначено в протоколі судового засідання, надав вступні слова представнику позивача та відповідача, оголосив перерву на 16.11.2022 р.

Після оголошеної перерви представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням на грип.

Ухвалою суду від 16.11.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.12.2022 р.

14.12.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням на COVID-19. Судом задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на 18.01.2023 р.

Позивач 17.01.2023 р. на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із прийняттям участі у розгляді іншої справи у м. Вінниця у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Враховуючи те, що розгляд справи по суті вже розпочато, позивач тричі в засідання суду не з`явився, листів непрацездатності та доказів участі в іншому судовому засіданні не надав, враховуючи заперечення відповідача, суд продовжив розгляд справи по суті та оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

02.09.2019 між Фізичною особою підприємцем Барітоль А.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю Рууккі Україна було укладено договір № 02/09/19 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до умов якого позивач зобов`язаний здійснювати перевезення вантажів замовника автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполученні в межах території України та поза її межами.

Відповідно до п. 6.5. Договору Експедитор несе відповідальність за втрату (загибель) або пошкодження вантажу у розмірі вартості втраченого або пошкодженого вантажу.

На виконання вищевказаного договору, 28.10.2019 водієм позивача на автомобілі DAF-95 FX з напівпричіпом KOGEL, здійснювалось перевезення вантажу (металочерепиця), вантажовідправником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Рууккі Україна, що підтверджується заявкою на доставку, товарно-транспортною накладною та накладними на зовнішнє переміщення.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.10.2019 о 22 годині 38 хвилин в місті Київ на Столичному шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля КАМАЗ під керуванням водія відповідача ОСОБА_1 , який не врахував дорожні та погодні умови, не обрав безпечну швидкість руху, не прийняв заходів для безпечного об`їзду та зупинки транспортного засобу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди були сильно пошкоджені обидва автомобілі та вантаж, який перевозився і належить ТОВ «Рууккі Україна», у зв`язку з чим було спричинено значну матеріальну шкоду.

Згідно акту № 29/2019 від 29.10.2019 виявлені механічні пошкодження металопрофіля, металочерепиці, гладкого листа, планок та комплектації, а саме присутність на продукції деформування та подряпин, що унеможливлює подальше використання продукції.

31.10.2019 ТОВ «Рууккі Україна» звернувся до позивача з претензією № 31.10.2019/1 про відшкодування завданих збитків у розмірі 184 153 грн. 80 коп.

Як вбачається із платіжних доручень № 143 від 17.07.2020 на суму 80 000 грн. та № 146 від 24.07.2020 на суму 20 000 грн. позивачем здійснено відшкодування третій особі вартість пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді товару згідно заявленої претензії.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2020 водія відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у порушені вимог пункту 2.3 (б, д), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Оскільки вина водія відповідача ОСОБА_1 є доведеною і останній перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з відповідачем та керував його автомобілем при виконанні трудової функції, тому позивач вважає, що відповідач в силу положень ст. 1172 ЦК України повинен відшкодовувати шкоду, спричинену його працівником.

Однак суд не може погодитися з твердженням позивача, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Аналіз положень ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести: 1) наявність збитків; 2) протиправність поведінки заподіюваних збитків; 3) причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Також суд звертає увагу на те, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 26.06.2020 по справі № 372/492/20 водія відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП, натомість судом не встановлювався причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та пошкодженням вантажу, як і не встановлювалися кількість вантажу в автомобілі, його вид, номенклатура, вартість тощо.

Матеріали справи № 911/3664/21 містять копію ТТН № 2326 від 28.10.2019 з якої вбачається, що водій позивача прийняв до перевезення металопрофіль та комплектуючі у кількості 100 місць. Втім, вказана в ТТН інформація про прийнятий до перевезення вантаж не дає змоги однозначно ідентифікувати його та встановити вартість (ціну).

У заявці на транспортно-експедиторське обслуговування, відсутня інформація про вид прийнятого до перевезення вантажу, кількість місць, інші характеристики, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж. Також ця заявка не підписана уповноваженим представником Товарисгва з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна».

В порушення вимог п. 1.1. договору - доручення № 01/25.10.2019 року від 25 жовтня 2019 року, укладеного між позивачем та ФОП Єремчук О.О. (безпосереднім перевізником). Позивачем не надано заявку до цього договору, яка б в першу чергу підтверджувала факт залучення до цього перевезення безпосереднього перевізника - ФОП Єремчук О.О, визначала б конкретні умови прийняття, перевезення та здачу вантажу, а також містила б інформацію про вид прийнятого до перевезення вантажу, кількість місць, інші характеристики, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж.

Копія договору не була додана позивачем до позовної заяви, тому додані позивачем докази після звернення до суду з позовом не приймаються судом до уваги.

Відповідач вважає, що у даному спорі він не є належним відповідачем, оскільки в силу п. 3.5.1. Договору - доручення № 01/25.10.2019 року від 25.10.2019 р., укладеного між позивачем та ФОП Єремчук О.О. (безпосереднім перевізником) відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття від вантажовідправника до моменту розвантаження несе саме ФОП Єремчук О.О. Тому висунення відповідачу вимоги про відшкодування збитків є передчасними.

Долучені до позовної заяви: 1) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 2) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 3) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0007799 від 25 жовтня 2019 року; 4) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0007799 від 28 жовтня 2019 року; 5) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0007800 від 25 жовтня 2019 року; 6) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0007801 від 25 жовтня 2019 року; 7) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 8) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 9) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 10) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008022 від 28 жовтня 2019 року; 11) накладна на зовнішнє переміщення № ЗД-0008012 від 28 жовтня 2019 року не є належними та допустимими доказами по даній справі на підтвердження фактичного прийняття до перевезення зазначеного у них вантажу, оскільки документи на вантаж не містять відомостей про його вартість (ціну).

Складений на місці розвантаження акт виявлення пошкоджень № 29/2019 від 29 жовтня 2019 року за підписом водія позивача та представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна» також не може розглядатися як належний та допустимий доказ на підтвердження прийняття вантажу до перевезення за ТТН 2326 від 28 жовтня 2019 року та його пошкодження в результаті ДТП, оскільки, матеріали справи не містять ідентифікуючих відомостей про вантаж, який був прийнятий до перевезення безпосередньо на місці завантаження, а відтак не можливо встановити на підставі яких саме даних в акті виявлення пошкоджень було зафіксовано кількість пошкодженого вантажу.

В позовній заяві зазначається лише про те, що загальний розмір спричиненої матеріальної шкоди становить 184 153, 00 грн., при цьому, яким чином така матеріальна шкода визначена і на підставі яких документів, не вказується.

У свою чергу, позивач, на момент звернення з позовом, не довів, що поніс матеріальні збитки у розмірі 184 153 грн. 00 коп., так як матеріали справи містять платіжне доручення №143 від 17 липня 2020 року та платіжне доручення № 146 від 24 липня 2020 року лише на загальну суму 100000, 00 грн. відшкодованих збитків.

Відповідно до ч. 2. ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, позивач не довів наявність матеріальних збитків, оскільки заявка на транспортно-експедиторське обслуговування, ТТН № 2326 від 28 жовтня 2019 року, накладні на зовнішнє переміщення не містять переліку переданого для перевезення вантажу та його кількості, не надають змоги ідентифікувати його та встановити вартість (ціну) пошкодженого вантажу.

Також відповідач в судовому засіданні просить суд стягнути з позивача суму витрат за надання правничої допомоги.

22.02.2022 року між відповідачем та адвокатом Бойко Ю.А. був укладений договір про надання правової допомоги № 21-02, відповідно до п. 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі № 911/3664/21 в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення в порядку та строки обумовлені сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається із Звіту № 1 про виконання умов договору від 02.09.2022 р., адвокатом Бойко Ю.А. надано правову допомогу клієнту, передбачену умовами Договору на загальну суму 26 500 грн., яка включала в себе, зокрема: вивчення та аналіз отриманих матеріалів позовної заяви, визначення з правовою позицією захисту (4 години); підготовка відзиву на позовну заяву/заперечення та відповідь на відзив (20 годин); представництво інтересів у суді (участь у 3-х судових засіданнях).

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 26 500 грн. 00 коп. обґрунтованою та правомірною.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, витрати по сплаті послуг з надання правової допомоги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Барітоль Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» (08700, Київська обл., Обухівський р-н., м. Обухів, вул. Київська, 21, ) 26 500 (двадцять шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 31.03.2023 року.

Суддя Л.Я. Мальована