ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Справа № 915/668/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління поліції охорони в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 40109016)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська обл., Вітовський район, село Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 33133003)

про: стягнення 1 182 840,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

20.12.2022 Управління поліції охорони в Миколаївській області звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 20.12.2022 (вх. № 6563/22) (з додатками), в якій просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області заборгованість у розмірі 1 182 840,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області суму судового збору у розмірі 17 742,60 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 від 01.07.2018 про фізичну охорону Об`єкта з додатками та додатковою угодою до нього; акту про виставлення поста поліції охорони на об`єкті від 01.01.2022; акту про зняття поста поліції охорони на об`єкті від 15.07.2022; акту звірки взаємних розрахунків; акту № БПО-000177 від 15.07.2022; листа № МГЗ-Вих-01-22-544 від 29.07.2022; застосування норм статей 509, 525, 526, 530, 610, 625, 627-629, 903 Цивільного кодексу України, статей 193, 216-218 Господарського кодексу України; та мотивовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 26.12.2022 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/668/22 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24 січня 2023 року об 11:10; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

18.01.2023 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 18.01.2023 (вх. № 588/23) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 18.01.2023.

23.01.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н та без дати (вх. № 726/23) про продовження строку на подання відзиву та відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 24.01.2023 було продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» строк на подання відзиву у справі № 915/668/22 - до 07.02.2023 включно та відкладено підготовче засідання на 21 лютого 2023 року об 11:40.

14.02.2023 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 14.02.2023 (вх. № 1721/23) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 16.02.2023.

21.02.2023 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 21.02.2023 (вх. № 2049/23) про визнання позову, за змістом якої визнає факт наявності заявленої до стягнення заборгованості, оскільки серед іншого, вона підтверджується підписаним між Позивачем та Відповідачем як сторонами договору № НГЗ-Д-18-226 від 01.07.2018 про фізичну охорону об`єкта актом звірки взаємних розрахунків.

У вказаній заяві, посилаючись на приписи ст. 46 ГПК України, відповідач:

1. Визнає в повному обсязі позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з фізичної охорони об`єкта за договором № НГЗ-Д-18-226 від 01.07.2018 в загальній сумі 1 182 840,00 грн.

2. В порядку ч.1 ст.130 ГПК України просить суд зменшити на 50% суму судового збору, що підлягає стягненню з Відповідача.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у даній справі судді Смородінової О.Г. у період з 20.02.2023 по 01.03.2023, ухвалою суду від 02.03.2023 підготовче засідання у даній справі було призначено на 21 березня 2023 року об 11:40.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

21.03.2023 учасники справи своїх представників в підготовче засідання не направили, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до змісту статей 185, 240 ГПК України, 21.03.2023 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в попередньому підготовчому засіданні представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2018 року між Управлінням поліції охорони в Миколаївській області, як Охороною, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», як Замовником, був укладений Договір про фізичну охорону Об`єкта № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 (далі - Договір), відповідно до предмету якого Замовник передає належне йому майно, яке зберігається у відокремлених приміщеннях (будівлях), земельних ділянках, що перераховані у Дислокації (додаток 1 до Договору) об`єкта, що охороняється (далі - Об`єкт) під фізичну охорону, а Охорона зобов`язується здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення схоронності цілісності майна Замовника на Об`єкті з метою відвернення безпосередніх посягань на нього, припинення несанкціонованого Замовником доступу сторонніх осіб до майна на Об`єкті, збереження його фізичного стану і забезпечення здійснення Замовником всіх належних йому повноважень щодо майна, шляхом авто-патрулювання Об`єкту співробітниками Охорони (далі за текстом - наряд). Для цього Охорона виділяє справний службовий автомобіль, забезпечений необхідною кількістю ПММ. Склад та час роботи наряду визначається в Дислокації (Додаток 1 до цього Договору). Залучення додаткових вил та засобів Охорони (в тому числі збільшення обсягів і часу роботи) здійснюється шляхом внесення змін до дислокації чи укладення окремих угод. Замовник зобов`язується виконувати передбачені Договором правила майнової безпеки і щомісячно сплачувати Охороні встановлену плату (п. 1.1).

За умовами наведеного Договору:

- охорона Об`єкта здійснюється у дні та години, вказані у Дислокації. У випадку встановлення Замовником на Об`єкті пропускного та внутрішньо об`єктового режимів вони погоджуються з Охороною. Сторони спільно розробляють інструкцію про порядок здійснення контролю за дотриманням на Об`єкті пропускного та внутрішньо об`єктового режимів постовими Охорони (п. 1.5);

- ціна послуг охорони за цим Договором є договірною і зазначається Сторонами у Розрахунку та Протоколі узгодження договірної ціни (додатки 2, 3 до Договору) (п. 3.1);

- ціна охоронних послуг за Договором на кожний окремий місяць розраховується Сторонами на підставі Дислокації та Розрахунку (додатки 1, 2 до Договору) відповідно до кількості годин надання цих послуг у кожному окремому місяці та їх вартості (п. 3.2);

- оплата за послуги Охорони здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Охорони у розмірі, визначеному згідно з пунктом 3.2 Договору. Усі платежі за Договором здійснюються Замовником не пізніше 25 числа звітного місяця за реквізитами, вказаними у рахунку на оплату за звітний місяць (п. 3.5);

- датою оплати вважається дата зарахування коштів Замовника на банківський рахунок Охорони (п. 3.6);

- обов`язки Охорони, зокрема: виставляти пост (пости) охорони у кількості та в час, визначені у Дислокації, починаючи із часу виставлення охорони Об`єкта згідно з актом (додаток 4 до Договору) (п. 4.1.1);

- обов`язки Замовника, зокрема: прийняти послуги Охорони щодо охорони Об`єкта в установлений Сторонами час дії Договору та своєчасно вносити плату за послуги Охорони у визначеному Договором обсязі і строки та за реквізитами, вказаними в отриманих рахунках на оплату за відповідний місяць (п. 4.2.1);

- цей договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами Акту про виставлення охорони на Об`єкті (додаток 4) для здійснення на ньому заходів охорони і діє до 31.12.2018. Якщо за п`ять днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії Договору, дія Договору вважається продовженою на той самий строк; на тих самих умовах (п. 11.1).

Додатками до Договору виступили: 1. Дислокація Об`єкта; 2. Розрахунок вартості охорони Об`єкта; 3. Протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони; 4. Акт про виставлення охорони на Об`єкт; 5. Акт про зняття охорони з Об`єкта.

У подальшому, 31.12.2021 сторонами було укладено Додаткову угоду № 5, відповідно до умов якої погодили викласти в новій редакції Додатки № 2 та № 3 до Договору.

Договір з Додатками та Додатковою угодою до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги охорони у період з березня по липень 2022 року.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмета доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором, в частині повноти та своєчасності оплати наданих послуг.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 від 01.07.2018 про фізичну охорону Об`єкта з додатками та додатковою угодою до нього;

- акт про виставлення поста поліції охорони на об`єкті від 01.01.2022;

- акт про зняття поста поліції охорони на об`єкті від 15.07.2022;

- акт звірки взаємних розрахунків;

- акт № БПО-000177 від 15.07.2022;

- лист № МГЗ-Вих-01-22-544 від 29.07.2022.

Відповідач доказів по суті спірних правовідносин суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про надання послуг.

Так, згідно з приписами статей 901, 902 та 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Матеріали справи свідчать про таке:

Укладений 01.07.2018 між сторонами Договір про фізичну охорону Об`єкта № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 врегульовував відносини сторін, зокрема, у період з 01.01.2022 (з моменту підписання та скріплення печатками Сторін Акту про виставлення охорони на Об`єкті) по 15.07.2022 (до моменту підписання та скріплення печатками Сторін Акту про зняття поста поліції охорони на Об`єкті).

Так, відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін Акту про виставлення наряду поліції охорони від 01.01.2022, о 08 год. 00 хв. 01 січня 2022 року на об`єкт ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» виставлено: один автопатруль у складі 2 працівників поліції охорони батальйону УПО Миколаївської області у добовому режимі, другий автопатруль у складі 2 працівників поліції охорони батальйону УПО Миколаївської області у вихідні та святкові дні у добовому режимі.

Відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін Акту про зняття наряду поліції охорони від 15.07.2022, о 08 год. 00 хв. 15.07.2022 знято: один автопатруль у складі 2 працівників поліції охорони батальйону УПО Миколаївської області у добовому режимі, другий автопатруль у складі 2 працівників поліції охорони батальйону УПО Миколаївської області у вихідні та святкові дні у добовому режимі.

Таким чином, відповідно до вищеназваних Актів, послуги з охорони за Договором у спірний період фактично надавалися з 01.01.2022 по 15.07.2022.

На підтвердження факту надання послуг у спірний період позивачем надано до матеріалів справи:

1. Підписаний та скріплений печатками обох сторін, без будь-яких зауважень та заперечень Акт прийому-здачі наданих послуг за липень 2022 року № БПО-000177 від 15.07.2022 на суму 151 120,00 грн.

2. Підписаний та скріплений печатками обох сторін, без будь-яких зауважень та заперечень Акт звірки взаємних розрахунків між Управлінням поліції охорони в Миколаївській області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» () по договору № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 від 01.07.2018 за період з 01.01.2022 по 26.07.2022, зі змісту якого вбачається, що Управлінням поліції охорони в Миколаївській області було нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»:

- за січень - 360 520,00 грн;

- за лютий - 302 240,00 грн;

- за березень - 335 800,00 грн;

- за квітень - 335 600,00 грн;

- за травень - 352 280,00 грн;

- за червень - 343 840,00 грн;

- за липень - 151 120,00 грн.

При цьому, згідно вказаного акту Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» сплачено:

- у січні - 360 520,00 грн;

- у лютому - 302 240,00 грн;

- у квітні - 335 800,00 грн.

Таким чином, вищенаведений Акт, підписаний обома сторонами, свідчить про те, що Управлінням поліції охорони в Миколаївській області здійснено нарахування на загальну суму 2 181 400,00 грн, Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» здійснено оплат на загальну суму 998 560,00 грн. Залишок складає 1 182 840,00 грн.

Матеріали справи містять також лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» № МГЗ-Вих-01-22-544 від 29.07.2022, за змістом якого товариство підтверджує наявність заборгованості у розмірі 1 182 840,00 грн за Договором № НГЗ-Д-18-226/1903/34/15-2018 від 01.07.2018.

Отже, за даними позивача, не спростованими та не заперечними відповідачем, останній своїх зобов`язань щодо оплати наданих за договором послуг не виконав.

Враховуючи наведене вище суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за Договором у даній справі закон покладає на замовника.

За даними Управління поліції охорони в Миколаївській області, які не спростовані та не заперечені Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», останнє оплати за Договором на суму 1 182 840,00 грн не здійснило.

Як свідчать матеріали справи відповідачем позовні вимоги визнано в повному обсязі.

Отже, враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 1 182 840,00 грн зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими доказами, суд дійшов висновку про доведеність та правомірність позовних вимог, а отже - задоволення їх в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, за правилами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, беручи до уваги зміст статті 130 ГПК України та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130 ГПК України, позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 8 871,30 грн.

Решта суми судового збору у розмірі 8 871,30 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 130, 185, 191, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська обл., Вітовський район, село Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003) на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52; ідентифікаційний код 40109016) заборгованість у розмірі 1 182 840,00 грн, а також 8 871,30 грн судового збору.

Повернути Управлінню поліції охорони в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52; ідентифікаційний код 40109016) з Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 8 871,30 грн, який перераховано згідно з платіжним дорученням № 3775 від 12.08.2022 на суму 17 742,60 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Управління поліції охорони в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52; ідентифікаційний код 40109016);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська обл., Вітовський район, село Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003).

Повне рішення складено та підписано судом 31.03.2023.

Суддя О.Г. Смородінова