ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/34/22
Провадження №1/913/34/22
За позовом заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених виконувати функції держави у відповідних правовідносинах, позивачів:
Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області
Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ, м. Харків
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
За участю прокурора Комісара О.О. (посвідчення від 01.03.2023 № 072864);
Справа є підсудною господарському суду Луганської області на підставі п. 5 ст. 29 ГПК України, якою передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Ухвалою від 26.01.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
24.02.2022 суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.03.2022.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - на 90 діб, до 20.05.2023.
Відповідно до рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.
Як відомо, Харківську міську територіальну громаду із центром у місті Харків, на території якої знаходиться Господарський суд Луганської області, було включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затв. наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75.
Господарський суд Луганської області продовжує здійснювати правосуддя та працює у дистанційному режимі відповідно до наказу голови суду від 04.04.2022 № 24.
За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Також в пункті 1 рішення Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 зазначено, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Отже, загроза життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду і працівників обумовила неможливість розгляду справи у строк, передбачений ст. 177 ГПК України.
Враховуючи поточну обстановку у місті Харкові станом на 24.03.2023, а також з метою дотримання завдань, принципів господарського судочинства, суд призначив розгляд справи по суті та прийняв рішення.
У цій справі має місце звернення до суду Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави, а правове регулювання участі прокурора у розгляді справ у господарському суді регулюється ст. 53 ГПК України, згідно з якою прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.
При цьому прокурор для представництва інтересів держави в господарському суді повинен обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Також ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Так, у позовній заяві заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області зазначено, що він звертається до суду у зв`язку з тим, що Відділом освіти Лисичанської міської ради з ТОВ ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ укладено додаткові угоди до договору № 2 від 15.01.2020 всупереч нормам Закону України Про публічні закупівлі, якими суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі та збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості закуповуваного товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.
Закупівля товарів за державні кошти здійснюється відповідно до вимог Закону України Про публічні закупівлі. Одними з принципів закупівлі за державні кошти є максимальна економія та ефективність, добросовісна конкуренція учасників.
У зв`язку з чим виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, є прямим порушенням інтересів держави як основного гаранта забезпечення реалізації суспільних відносин виключно в правовому полі.
Нормами ч. 2 ст. 1 Закону України Про військово-цивільні адміністрації передбачено, що військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ст. 3 Закону України Про військово-цивільні адміністрації, у день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації міста припиняються згідно із цим Законом повноваження міської ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах.
Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Указом Президента України від 19.02.2021 № 62/2021 утворено Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської
Таким чином, управління Відділом освіти Лисичанської міської ради Луганської області (Управління освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області) на час звернення з позовом здійснювалося Лисичанською міською ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області.
Фінансування Відділу (Управління освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області) відбувається за рахунок бюджетних коштів органу місцевого самоврядування, що виділялись Лисичанською міською радою Луганської області.
Таким чином, використання коштів бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими згідно ст. 142 Конституції України є доходи і кошти місцевих бюджетів, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка згідно ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.
Відповідно до п. 1.3 Положення про Управління освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області, затв. розпорядженням керівника Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області № 18 від 10.03.2021 управління є самостійною юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах Держказначейства та банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Крім цього, відповідно до п.1 вказаного розпорядження змінено найменування юридичної особи з Відділу освіти Лисичанської міської ради Луганської області на Управління освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.
Про бездіяльність вказаних органів свідчать ті факти, що вони не звернулися до суду на протязі часу після одержання від прокуратури листа від 14.12.2021 за № 50-4810вих-21.
Вказані обставини стали підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру, що підтвердив суд в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Лисичанська міська ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області (ідент. код 44044068) та Управління освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області (ідент. код 02141928) набули статусу позивачів.
01.02.2023 на адресу суду від Лисичанської окружної прокуратури Луганської області надійшла заява від 01.02.2023 № 50-97ВИХ-23 про заміну позивача - Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.
Щодо клопотання відповідача про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду Харківської області, то відповідач обґрунтував його тим, що укладеним договором № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 15.01.2020 не визначено, що місцем його виконання є м. Лисичанськ, чи інший населений пункт Луганської області. На думку відповідача, зобов`язання з повернення коштів не є таким, яке належить виконувати в певному місці через їх особливість.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з наступних причин.
У грудні 2019 року відповідач став переможцем тендерних торгів по закупівлі Відділом освіти газового палива з найбільш вигідною ціновою пропозицією 265 326,99 гривень (5 100,00 гривень з ПДВ за 1000 мЗ), з яким вирішено укласти договір про закупівлю газового палива (природного газу).
На підставі рішення тендерного комітету сторонами 15.01.2020 укладено Договір № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, за умовами якого постачальник - ТОВ "ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ" зобов`язався у період з 01.02.2020 по 31.12.2020 передати споживачу - Відділу освіти товар: природний газ код Єдиного закупівельного словника ДК021-2015: 09120000-6 - Газове паливо (природний газ) в обсягах і порядку передбачених договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, також передбачених договором.
Очікуваний обсяг постачання природного газу за умовами п. 1.3. договору становить 52 024,9 мЗ, ціна за одиницю товару (1000 м3) - 5 100,00 грн, загальна сума договору становить 265 326,99 грн.
Згідно із п. 3.2. договору ціна на природний газ може змінюватись протягом дії договору з підстав, передбачених ст. 36 розділу VII Закону України Про публічні закупівлі. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткових угод до цього договору.
Положенням п. 10.2. договору істотні умови останнього не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі.
У подальшому сторонами було укладено 9 додаткових угод до договору № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, з яких додаткові угоди №№ 2, 3, 6, 7 прокурор вважає нікчемними, що мотивує наступним.
Так, 18.02.2020 сторони підписали додаткову угоду № 2 (арк. справи 55), якою збільшено ціну за одиницю товару на 148,99 грн. та вартість на природний газ за 1000 м3 збільшено з 5 100,00 грн. до 5 248,99 грн., а також зменшено обсяг споживання природного газу з 52 024,9 м3 до 50 548,1988 м3.
Письмова пропозиція відповідача про внесення змін до договору обгрунтована посиланням на постанову НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 Про встановлення тарифів для ТОВ ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки.
В подальшому в обгрунтування укладання додаткової угоди № 3 відповідач надіслав споживачу експертний висновок Черкаської ТПП від 28.01.2020 № 0-75, в якому зазначено, що зміна середньозваженої ціни на природний газ станом на 27.01.2020 відносно 03.01.2020 становить 15,15% (03.01.2020 - 5005,27 грн за 1000 м3, 27.01 2020 - 5763,78 грн за 1000 м3), а також довідку ДП Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків від 21.02.2020 № 232/25, в якій зазначено, що у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 тариф на розподіл природного газу становив від 5593,20 грн до 6 249,60 грн за 1000 м3. 02.03.2020 сторони підписали додаткову угоду № 3 (арк. справи 59), якою збільшено ціну за одиницю товару на 618,24 грн. та вартість на природний газ за 1000 м3 збільшено з 5 100,00 грн. до 5 718,24 грн., а також зменшено обсяг споживання природного газу з 52 024,9 м3 до 50 548,1988 м3. "
У жовтні 2020 року ТОВ "ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ» звернулося до споживача з пропозицією про внесення змін до договору з посиланням на п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону № 922-VІІІ, в підтвердження чого надані цінові довідки Харківської ТПП про те, що діапазон цін на природний газ у вересні 2020 року становив від 6 150,00 до 6 155,891 грн за даними регіональних газопостачальників (від 24.09.2020 № 1055/20) та у жовтні 2020 року - від 6 864,00 до 6 960,00 грн за даними регіональних газопостачальників, від 6 896,52 до 7 139,05 грн за даними європейських газорозподільних центрів до кордону України (від 16.10.2020 № 1227/20).
23.10.2020 сторони підписали додаткову угоду № 6 (арк.. справи 63), якою збільшено ціну за одиницю товару на 1 184,00 грн, та вартість на природний газ за 1000 м3 збільшено з 5 100,00 грн до 6 284,10 грн, а також зменшено обсяг споживання природного газу з 52 024,9 м3 до 44 268,707 м3. На підставі ст. 631 ЦК України дію угоди визначено з 20.10.2020.
Разом з тим відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 18.11.2020 № 10 постачальник передав, а споживач прийняв у жовтні 2020 (з 01.10.2020 по 31.10.2020) 2 877 мЗ природного газу загальною вартістю 18 079,36 грн, тобто вартість на природний газ за 1000 м3 з 01.10.2020 становила вже 6 284,10 грн, що свідчить про суттєві порушення умов договору.
У листопаді 2020 року на адресу споживача постачальник надіслав лист від 23.11.2020 № 1405/7 про погодження збільшення ціни за договором № 2 з 01.11.2020 за 1000 м3 до 6 906,00 грн, що обґрунтовано посиланням на цінові довідки Харківської ТПП про те, що діапазон цін на природний газ у жовтні 2020 року становив від 6 864,00 до 6 960,00 грн за даними регіональних газопостачальників та від 6 896,52 до 7 139,05 гривень за даними європейських газорозподільних центрах до кордону України (від 16.10.2020 № 1227/20) та у листопаді 2020 року - від 7 200,00 до 7 620,00 грн за даними регіональних газопостачальників, від 7 135,11 до 7 316,59 грн за даними європейських газорозподільних центрів до кордону України (від 20.11.2020 № 1480/20).
За результатом розгляду цих листів 27.11.2020 сторони підписали додаткову угоду № 7 до договору (арк. справи 67), якою збільшено ціну за одиницю товару на 1 806,00 грн та вартість на природний газ за 1000 м3 збільшено з 5 100,00 грн до 6 906,00 грн, а також зменшено обсяг споживання природного газу з 52 024,9 м3 до 42 282,003 м3.
Додатковою угодою від 29.12.2020 № 8 сторони продовжили строк дії договору до 31.01.2021.
Узагальнюючі зміст вказаних вище додаткових угод, які прокурор вважає нікчемними, останнім робиться висновок про фактичне збільшення ціни товару на 35,41% від первинної ціни, а саме: з 5100,00 грн за 1000 м3 до 5248,99 грн за 1000 м3, надалі до 5718,24 грн за 1000 м3, ,в подальшому до 6 284,10 грн за 1000 м3. та остаточно до 6 906,00 грн за 1000 м3, тобто на 148,99 грн за 1000 м3, 618,24 грн за 1000 м3, 1184,10 грн за 1000 м3 та 1806,00 грн за 1000 м3.
У той же час, обсяг газу зменшено з 52 024,9 м3 до 45 162,00 м3, а саме на 9 742,897 м3, тобто на 13,2%. Ціна газу, узгоджена сторонами в договорі № 2 від 15.01.2020, взагалі не застосовувалась.
До письмового звернення ТОВ "ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ" від 07.02.2020 № 902/7 не додано жодного документального підтвердження щодо зміни ціни газу.
Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 02.03.2020 № 3 до договору у період з 21.02.2020 по 30.09.2020 фактичний обсяг поставленого природного газу склав : за період з 21.02.2020 по 29.02.2020 - 2,544 тис. м3, за який сплачено 14 547,20 грн (акт приймання-передачі № 2 від 05.03.2020, платіжне доручення № 165 від 10.03.2020);
- у березні 2020 року - 2,695 тис. м3, за який сплачено 15 410,65 грн (акт приймання-передачі № 3 від 16.04.2020, платіжне доручення № 327 від 21.04.2020);
- у квітні 2020 року - 0,079 тис. м3, за який сплачено 451,74 грн (акт приймання-передачі № 4 від 18.05.2020, платіжне доручення № 404 від 20.05.2020);
- у травні 2020 року - 0,030 тис. м3, за який сплачено 171,55 грн (акт приймання-передачі № 5 від 16.06.2020, платіжне доручення № 524 від 18.06.2020);
- у червні 2020 року - 2,194 тис. м3, за який сплачено 12 545,82 грн (акт приймання-передачі № 6 від 15.07.2020, платіжне доручення № 640 від 17.07.2020);
- у липні 2020 року - 2,525 тис. м3 , за який сплачено 14 438,56 грн (акт приймання-передачі № 7 від 18.08.2020, платіжне доручення №780 від 20.08.2020);
- у серпні 2020 року - 2,304 тис. м3, за який сплачено 13 174,82 грн (акт приймання-передачі № 8 від 31.08.2020, платіжне доручення № 991 від 29.09.2020);
- у вересні 2020 року - 2,859 тис. м3, за який сплачено 16 348,45 грн (акт приймання-передачі № 9 від 15.10.2020, платіжне доручення № 1093 від 21.10.2020).
Таким чином, усього 2-им позивачем за період з 21.02.2020 по 30.09.2020 надмірно сплачено 9 415,80 грн (5 718,24 грн. - 5 100 грн * 15,23 тис. мЗ).
Прокурор звертає увагу, що в експертному висновку Черкаської ТПП від 28.01.2020 № 0-75 зазначено про коливання ціни на природний газ в бік збільшення на 15,15% упродовж січня 2021 року, тобто не за період дії договору.
За період з 01.10.2020 по 31.10.2020 надмірно сплачено 3406,66 грн (6 284,10 грн. - 5 100 грн * 2,877 тис. мЗ).
Щодо нормативно-правового обґрунтування позовних вимог, то при зверненні до суду прокурор послався на наступне.
У відповідності до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" № 922-VІІІ у редакції, яка регулює спірні правовідносини, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 цього ж Закону договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього закону.
Відповідно до вимог ст.ст. 632, 638 Цивільного кодексу України "ціна" є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.
Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Згідно з правовою позицією прокурора численні довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України, які надані відповідачем на підтвердження необхідності підвищення ціни на природний газ, не містять даних щодо порівняння чинної ринкової ціни по Україні на товар з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення так і у бік зменшення, тобто ці документи не відображають проведення досліджень коливання ринку, а також не містять посилань на конкретні джерела інформації, використані під час дослідження.
Дії сторін договору по підвищенню ціни за товар шляхом укладення додаткових угод № 2, № 3, № 6 та № 7 суперечать меті Закону України "Про публічні закупівлі" № 922-VІІІ, оскільки нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.
Як стверджує прокурор, спірними додатковими угодами до договору суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі з 52 024,9 мЗ до 45 162,00 м3 та збільшено ціну за одиницю товару з 5 100,00 грн. до 6 906,00 грн. за 1000 м3, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації.
Згідно з Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309, бюджетним фінансовим зобов язанням, що є однією з підстав оплати, є зобов`язання розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства. Органи Казначейства здійснюють коригування даних бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів у частині обліку бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань. Таким чином, враховуючи, що нікчемні додаткові угоди обліковуються органами казначейського обслуговування бюджетних коштів, зареєстровані платіжні доручення на оплату Відділу освіти Лисичанської міської ради Луганської області на підставі наданих актів прийому-передачі природного газу, дані бухгалтерського обліку підлягають коригуванню на підставі судового рішення.
Обгрунтовуючи позов, прокурор послався на численну судову практику Верховного Суду у подібних справах, викладену у постановах від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 та від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, № 912/1580/18.
За таких обставин та на підставі ч. 1 ст. 37 Закону "Про публічні закупівлі" № 922-VІІІ, ч. 2 ст. 215 ЦК України додаткові угоди № 2, № 3, № 6 та № 7 до договору № 2 від 15.01.2020 є нікчемними, а а тому на підставі ст. 670 ЦК України прокурором заявлена вимога про стягнення з ТОВ «ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ» на користь Управління освіти Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надмірно сплачених грошових коштів в сумі 54 890, 05 грн.
Клопотання відповідача від 18.02.2022 про призначення судової товарознавчої експертизи обґрунтоване тим, що її слід провести для з`ясування питання дійсної вартості природного газу у спірний період, фактів коливання цін на газ та у який бік (збільшення чи зменшення), в якому відсотковому відношенні. З огляду на викладене, на вирішення судової експертизи відповідач поставив три групи запитань:
- який рівень ринкових цін на природний газ для кінцевих споживачів з умовою постоплати після місяця споживання був в кожному місяці спірного періоду, починаючи з січня 2020 року по січень 2021 року?
- чи існувало коливання цін на природний газ у періодах січень-березень 2020 року, квітень-червень 2020 року, липень-вересень 2020 року, жовтень 2020 року-січень 2021 року, якщо так, то у якому розмірі у відсотковому відношенні;
- чи відповідають ціни на природний газ, які встановлені додатковими угодами № 2 від 18.02.2020, № 3 від 02.03.2020, № 6 від 23.10.2020, № 7 від 27.11.2020, № 9 від 19.01.2021 до договору № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, за умови оплати після місяця поставки у лютому, березні, жовтні,Ю листопаді, грудні 2020 року та у січні 2021 року?
Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача з огляду на наступне.
Так, ч. 1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
У даному випадку з огляду на положення п. 2 ч. 4 ст. 36 та ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі» визначальним для вирішення даного спору є виключно встановлення судом факту перевищення ціни за одиницю товару (у даному випадку за 1 000 м3 природного газу) більш ніж на 10% незалежно від підстав, які обумовили для сторін договору таке збільшення.
Зміст спірних додаткових угод № 2 від 18.02.2020, № 3 від 02.03.2020, № 6 від 23.10.2020 та № 7 від 27.11.2020 до договору № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів передбачене законом обмеження у 10% за одиницю товару було перевищено, починаючи з додаткової угоди № 2 від 18.02.2020.
Оскільки на вирішення експертизи відповідач просить винести питання, спрямовані на встановлення факту зміни (коливання) ринкової ціни на газ, суд прийшов до висновку, що з`ясування цих обставин не входить до предмету доказування у справі, тому ухвалою від 17.03.2023 клопотання визнане необґрунтованим.
У відзиві на позовну заяву від 21.02.22 відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що:
- позовні вимоги свідчать про намір прокурора захистити права 2-го позивача та не направлені на захист інтересів держави або Лисичанської міської ВЦА; 1-ий позивач не є стороною договору;
- предмет спору припинив існування, оскільки вартість природного газу повністю сплачена позивачем;
- Управління освіти Лисичанської МВЦА повинно нести солідарну відповідальність та бути співвідповідачем у цій справі;
- в матеріалах справи відсутній розрахунок збитків, нанесених державі тощо.
У відповіді на відзив від 10.02.2023 прокурор вважає, що відсутні підстави для закриття справи в частині вимог, заявлених в інтересах 1-го позивача, решту доводів заявником також відхилено.
Оцінивши обставини справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Судом встановлено, що договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 2 від 15.01.2020 укладений між Відділом освіти Лисичанської міської ради, як споживачем (другий позивач) та ТОВ "ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ", як постачальником (відповідач) в порядку процедури публічних закупівель у формі відкритих торгів шляхом використання електронної системи Prozorro.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII.
Як відомо, 19.04.2020 набирала чинності нова редакція цього Закону.
Проте, відповідно до пунктів 5, 6 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі" (нової реакції) процедури закупівель товарів, робіт і послуг, розпочаті до введення в дію цього Закону, завершуються відповідно до порядку, що діяв до введення в дію цього Закону. Договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, установлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів вносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.
Отже, у спірних правовідносинах слід керуватися редакцією Закону України "Про публічні закупівлі", чинної на час укладання договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 2 від 15.01.2020, тобто у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію нової редакції цього Закону (далі Закон № 922-VIII).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 922-VIII (в редакції, чинній на час укладення договору), договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
У ч. 1 ст. 36 Закону № 922-VIII (в редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
За приписами ч. 4 ст. 36 Закону № 922-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Отже, Закон України № 922-VIII встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону № 922-VIII, зокрема, п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання ціни товару на ринку (зміна ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків).
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в бік зменшення, чи в бік збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Закон № 922-VIII передбачає можливість збільшення ціни на товар з урахуванням реального коливання ціни, обмежуючи лише максимальний розмір відсоткового збільшення ціни на товар.
В ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 922-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).
Отже, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, обставини якої є подібними до цієї справи, а відтак є обов`язковими для врахування судом першої інстанції в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України № 922-VIII не містить виключень з цього правила.
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Пропонуючи збільшення ціни газу відповідач обґрунтовував це підвищенням ринкової вартості цін на газ.
Для підтвердженням цих обставин відповідач надав експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати від 28.01.2020 № О-75, Харківської торгово-промислової палати від 24.09.2020 № 1055/20, від 16.10.2020 № 1227/20, від 20.11.2020 № 1480/20, довідкою ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" від 21.02.2020 № 232/25.
За доводами прокурора внаслідок "каскадного" укладання відповідачем та другим позивачем додаткових угод про зміну ціни газу № 2 від 18.02.2020, № 3 від 02.03.2020, № 6 від 23.10.2020 та № 7 від 27.11.2020 до договору від 21.02.2020 № 2 ціну за 1 куб.м. газового палива (природного газу) збільшено на 35,41% від первинної ціни, а обсяг постачання природного газу зменшено на 13,2%, чим порушено вимоги Закону № 922-VIII та права замовника.
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик.
Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).
Як відомо, будь-який покупець товару за звичайних умов не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а, відповідно, й у зміні відповідних умов договору. Навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.
Аналіз спірних правовідносин сторін свідчить, що споживач мав беззаперечне право на отримання газу за ціною, визначеною в укладеному сторонами договорі, однак підписав додаткові угоди щодо зміни ціни палива, внаслідок чого його ціна збільшилася на 35,41% від ціни, визначеної у договорі, а обсяг постачання природного газу істотно зменшився.
За висновками Верховного Суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Таким чином, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України № 922-VIII нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд зауважив, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (п.124 постанови Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).
Тендер відбувається не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі, створити конкурентне середовище в сфері публічних закупівель, сприяти розвитку добросовісної конкуренції.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що перемога в тендері та укладення договору № 2 від 15.01.2020 за однією ціною та її подальше підвищення на 35,41% від ціни, визначеної у договорі шляхом укладення додаткових угод щодо зміни ціни № 2, № 3, № 6 та № 7 є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку постачальника.
Пунктом 3.3 договору № 2 від 15.01. 2020 передбачено, що ціна, зазначена в п. 3.1 цього договору, може змінюватись протягом дії договору з підстав, передбачених ст. 36 Закону України № 922-VIII. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.
Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Сторонами наведені чинники при укладенні договору не враховано.
За висновком суду відповідачем при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну не обґрунтовано, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також мав довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Доказами у справі відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 77 ГПК України).
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи підтверджується, що договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 2 від 15.01.2020 укладено з річним плановим обсягом постачання газу - до 52,024 куб.м. на загальну суму 265326,99 грн з ціною 1000 куб.м. природного газу 5100,00 грн з ПДВ.
У подальшому, на підставі наданих ТОВ "ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ" експертних висновків Черкаської ТПП та Харківської ТПП сторонами підписані додаткові угоди № 2, № 3, № 6 та № 7 до договору, згідно з якими об`єм постачання природного газу зменшився, а його ціна зросла.
Зі змісту наданих експертних висновків вбачається, що у цих документах наводиться інформація різних суб`єктів ринку природного газу щодо діапазону відпускних цін на природний газ для установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів на території України, в залежності від обсягу споживання та умов оплати за відповідний місяць 2020 року, а також, у цих документах зазначено відомості щодо середньозваженої ціни природного газу за відповідний місяць 2020 року за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа».
Зазначені документи є довідками, які носять інформативний характер, проте в них немає інформації про коливання ціни газового палива на ринку (не наведено розрахунок вартості газового палива станом на попередні календарні дати, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення). Таким чином, вказані документи не можуть виступати у якості належного підтвердження коливання ціни на газове паливо на ринку та не можуть бути розцінені як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору № 2 від 15.01.2020 в частині збільшення вартості ціни.
Як обґрунтовано зазначив прокурор, надані постачальником документи для укладання додаткових угод № 6 та № 7 містять інформацію про вартість природного газу в Тернопільській, Полтавській, Чернівецькій, Закарпатській, Рівненській, Івано-Франківській, Харківській та Сумській областях, і немає інформації про його вартість, зокрема, в Луганській області. Цінові довідки від 16.10.2020 №1227/20 та від 20.11.2020 № 1480/20 містять інформацію про вартість природного газу, яка складалася на Європейському ринку, Одеській і Полтавській областях, що також не має жодного відношення до середньозваженої ціни на природний газ по Луганській області.
Таким чином, суд дійшов висновку, що укладення договору з однією ціною та подальше її підвищення на 35,41 % шляхом укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною практикою з боку відповідача.
Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України № 922-VIII.
Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Відділ освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету. Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України № 922-VIII та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).
З огляду на викладене, суд встановлює, що за змістом фактичних підстав спору не було таких, які б свідчили про законність внесення змін до договору № 2 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів у відповідності до вимог Закону України № 922-VIII, а тому спірні додаткові угоди № 2, № 3, № 6 та № 7 до договору від 15.01.2020 № 2 є нікчемними в силу ст. 37 Закону України № 922-VIII і, відповідно, не породжують жодних правових наслідків для сторін.
Таким чином, правовідносини з постачання газу Відділу освіти Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області у період з лютого по грудень 2020 року регулюються договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 2 від 15.01.2020.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним та Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Аналогічна норма міститься у статті 265 ГК України.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як визначено у ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами глави 54 ЦК України "Купівля-продаж".
Нікчемність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживаів № 2 від 15.01.2020.
Відповідно до умов Договору відповідач повинен був поставити до 52,0249 тис.куб.м. природного газу на суму 265326,99 грн.
Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 02.03.2020 № 3 до договору у період з 21.02.2020 по 30.09.2020 фактичний обсяг поставленого природного газу склав : за період з 21.02.2020 по 29.02.2020 - 2,544 тис. м3, за який сплачено 14 547,20 грн (акт приймання-передачі № 2 від 05.03.2020, платіжне доручення № 165 від 10.03.2020);
- у березні 2020 року - 2,695 тис. м3, за який сплачено 15 410,65 грн (акт приймання-передачі № 3 від 16.04.2020, платіжне доручення № 327 від 21.04.2020);
- у квітні 2020 року - 0,079 тис. м3, за який сплачено 451,74 грн (акт приймання-передачі № 4 від 18.05.2020, платіжне доручення № 404 від 20.05.2020);
- у травні 2020 року - 0,030 тис. м3, за який сплачено 171,55 грн (акт приймання-передачі № 5 від 16.06.2020, платіжне доручення № 524 від 18.06.2020);
- у червні 2020 року - 2,194 тис. м3, за який сплачено 12 545,82 грн (акт приймання-передачі № 6 від 15.07.2020, платіжне доручення № 640 від 17.07.2020);
- у липні 2020 року - 2,525 тис. м3 , за який сплачено 14 438,56 грн (акт приймання-передачі № 7 від 18.08.2020, платіжне доручення №780 від 20.08.2020);
- у серпні 2020 року - 2,304 тис. м3, за який сплачено 13 174,82 грн (акт приймання-передачі № 8 від 31.08.2020, платіжне доручення № 991 від 29.09.2020);
- у вересні 2020 року - 2,859 тис. м3, за який сплачено 16 348,45 грн (акт приймання-передачі № 9 від 15.10.2020, платіжне доручення № 1093 від 21.10.2020).
Таким чином, усього 2-им позивачем за період з 21.02.2020 по 30.09.2020 надмірно сплачено 9 415,80 грн (5 718,24 грн. - 5 100 грн * 15,23 тис. мЗ).
За період з 01.10.2020 по 31.10.2020 споживачем надмірно сплачено 3406,66 грн (6 284,10 грн. - 5 100 грн * 2,877 тис. мЗ).
Заперечення відповідача за відзивом судом відхиляються за необґрунтованістю Зокрема, його доводи про відсутність у позові захисту прокурором інтересів держави спростовуються фактом підтвердження судом підстав такого представництва, про що зазначено вище.
Твердження про припинення існування предмету спору, оскільки вартість природного газу повністю сплачена споживачем, свідчать про хибне уявлення відповідачем правових підстав позову, які полягають у регулюванні наслідків надмірної сплати вартості товару (ст. 670 ЦК України) за умови доведеності нікчемності додаткових угод, а тому існування тільки договірного регулювання поставок.
Посилання відповідача на відсутність розрахуну збитків судом не приймається, оскільки збитки як такі не заявлялись до стягнення.
Відповідач вбачає солідарну відповідальність Управління освіти Лисичанської МВЦА, проте не наводить правових підстав для настання такої відповідальності, визначеної цивільним законодавством.
Як визначено у ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При вирішенні цього спору судом враховано, що подібної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 28.03.2023.
Суддя Н.М.Зюбанова