ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 рокуСправа № 912/1964/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1964/22

за позовом: Фермерського господарства "Наталія", вул. Миру, 268, с. Капітанка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26554

до відповідача: Голованівської селищної ради, вул. Соборна, 48, смт. Голованівськ, Кіровоградська область, 26500,

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

- Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, вул. Незалежності, 5, смт. Побузьке, Голованівський район, Кіровоградська область, 26555

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

Представники учасників справи участі в судовому засіданні не брали.

Фермерське господарство "Наталія" (ФГ "Наталія", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (Голованівська селищна рада, відповідач) про визнання за Фермерським господарством "Наталія" права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 15 га, кадастровий номер :02:000:0886, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення (селянського) фермерського господарства, що розташована на території Побузької селищної ради (Капітанської сільської ради) Головнівського району Кіровоградської області, яка була надана в постійне користування ОСОБА_1 , згідно Державного акта на право постійного користування землею серії КР0029 від 27.02.1998, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 65.

В обґрунтування підстав позову зазначено, що громадянином ОСОБА_1 було отримано земельну ділянку в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, після чого створено ФГ "Наталія". Внаслідок вказаного відбулась фактична заміна користувача на фермерське господарство, однак у зв`язку з відсутністю нормативно врегульованої процедури переоформлення земельних ділянок, ФГ "Наталія" не може переоформити та зареєструвати за собою право постійного користування. Вказано на те, що ФГ "Наталія" отримано рішення Голованівської селищної ради про відмову у державній реєстрації з тих підстав, що ФГ "Наталія" є неналежною особою і не має прав на земельну ділянку, оскільки державний акт видано ОСОБА_1 .

Ухвалою від 03.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/1964/22 за правилами загального позовного провадження. До участі у справі залучив третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) і Побузьку селищну раду Голованівського району Кіровоградської області (Побузька селищна рада). У справі призначив підготовче засідання, учасникам справи встановив строк для подання заяв по суті справи.

Голованівською селищною радою позовні вимоги заперечено з тих підстав, що дана рада є неналежним відповідачем за поданим позовом, оскільки земельна ділянка перебуває у комунальній власності Побузької селищної ради, а рішення про відмову у реєстрації права прийнято державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради, яке зареєстровано в статусі окремої юридичної особи.

Третьою особою ОСОБА_1 згідно письмових пояснень від 24.02.2023 позовні вимоги підтримано.

01.03.2023 позивач подав заяву від 25.02.2023 про зміну предмета позову.

14.02.2023 суд розпочав підготовче засідання, в якому оголосив перерву до 01.03.2023.

У підготовчому засіданні 01.03.2023 оголошено перерву до 10.03.2023.

У підготовчому засіданні 10.03.2023 суд постановив ухвалу про відмову у прийняті заяви ФГ "Наталія" від 25.02.2023 про зміну предмета позову, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 29.03.2023.

29.03.2023 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судове засіданні представники учасників справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про його проведення.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Голованівської селищної ради.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування.

Розпорядженням представника Президента України Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 245 від 06.11.1992 розглянуто заяву громадянина ОСОБА_1 та подання Капітанівської сільської ради про надання земельних ділянок в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства та замовлено проект відведення земельної ділянки (а.с. 10).

ОСОБА_1 видано державний акт на право користування землею Б № 051590, яка знаходиться на території Капітанівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області площею 15,00 га (а.с. 14). Згідно вказаного акта, земля надана у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. В акті передбачено, що він підлягає заміні після надходження бланків нового зразку.

Розпорядженням представника Президента України Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 267 від 24.11.1992 зареєстровано селянське (фермерське) господарство "Наталія" (а.с. 11).

24.11.1992 видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ФГ "Наталія" (а.с. 12).

За наказом № 1 від 24.11.1992 голови СФГ "Наталія" зараховано на посаду голови фермерського господарства ОСОБА_1 (а.с. 13).

27.02.1998 ОСОБА_1 видано нового зразка державний акт КР0029 на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 15-16). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 65.

Згідно акта, земельна ділянка розташована на території Капітанівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області площею 15,00 га, підстава видачі - рішення райдержадміністрації Голованівського району Кіровоградської області від 06.11.1992 № 245-р.

На підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від щодо земельної ділянки 21.10.2013 внесено відомості до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера :02:000:0886 (а.с. 27-30). Площа земельної ділянки - 14,9999 га, форма власності - комунальна, місце розташування - Кіровоградська область, Голованівський район, Капітанівська сільська рада.

16.02.2007 зареєстровано нову редакції статуту ФГ "Наталія", за змістом якого засновником та головою фермерського господарства є ОСОБА_1 (а.с. 17-26).

15.12.2021 між ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ФГ "Наталія" та підписано і нотаріально посвідчено Акт приймання-передачі частки (а.с. 32, 45).

Протоколом загальних зборів засновників ФГ "Наталія" № 1 від 15.12.2021 затверджено у новій редакції статут ФГ "Наталія", відповідно до якого головою та засновником господарства є ОСОБА_2 . Іншим засновником є ОСОБА_1 (а.с. 44-54).

Згідно довідки Побузької селищної ради від 08.12.2022 № 02-29/2292, станом на 01.01.2022 за ФГ "Наталія" рахується земельна ділянка по угіддям - 15,00 га рілля, згідно Державного акту на право постійного користування землею серія КР 0029 від 27.02.1998, кадастровий номер :02:000:0886 (а.с. 58).

Позивачем подано до матеріалів справи податкову декларацію за 2022, відповідно до якої ФГ "Наталія" обліковує земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0886 (а.с. 60-65).

08.12.2022 ФГ "Наталія" звернулось до центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради із заявою про реєстрацію за ФГ "Наталія" права постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер 0:02:000:0886.

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Заболотної Олени Сергіївни Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради від 13.12.2022 № 65758871, ФГ "Наталія" відмовлено у державній реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0886 (а.с. 59).

Підставою для відмови наведено посилання на ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та зазначено, що заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за ОСОБА_1 .

Норми законодавства, застосовані судом при вирішенні спору.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Земельний кодекс України від 18.12.1990 в редакції, яка діяла на час надання земельної ділянки в користування громадянину ОСОБА_1 і створення ним ФГ "Наталія", передбачав наступне регулювання відносин щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Постійним визнавалось землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надавалась Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства (ст. 7).

Право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23).

Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздив з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подавали до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписував голова створюваного селянського (фермерського) господарства (ч. 1 ст. 51).

Право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (п. 3 ч. 1 ст. 27).

На час державної реєстрації юридичної особи ФГ "Наталія" 24.11.1992 відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 N2009-XII, який передбачав, зокрема наступне.

Селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються також й інші документи відповідно до законодавства України. (ч.ч. 1, 4 ст. 2 Закону).

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування. Після відведення земельної ділянки в натурі і одержання Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи. (ч. 1, 2 ст. 8 Закону).

Діяльність селянського (фермерського) господарства припинялась у випадках, зокрема: добровільної відмови голови селянського (фермерського) господарства від земельної ділянки; невнесення земельного податку, а також орендної плати в строки, встановлені законодавством; невикористання земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва протягом року з часу її надання; вилучення земельної ділянки в установленому законом порядку для державних і громадських потреб (ст. 29 Закону).

За змістом наведених вище приписів законодавства, на час державної реєстрації юридичної особи ФГ "Наталія" можливість реалізації права на створення селянського (фермерського) господарства була підпорядкована фактичному одержанню громадянином земельної ділянки для ведення такого господарства. Наявність у засновника визначеного законом права на земельну ділянку була однією з умов державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Більше того, право користування земельною ділянкою мало припинятися з припиненням діяльності селянського (фермерського) господарства (п. 3 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990), а будь-яке використання земельної ділянки з порушенням закону чи її вилучення мало наслідком припинення діяльності цього господарства (ст. 29 Закону № 2009-XII). При цьому, згідно Закону № 2009-XII саме на селянські (фермерські) господарства покладались обов`язки щодо здійснення комплексу заходів з охорони земель і плати за землю.

19.06.2003 прийнято новий Закон України № 937-IV "Про фермерське господарство" (далі - Закон № 937-IV), за яким можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства також безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Закон № 937-IV передбачає, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. (ст. 19).

01.01.2020 набрав чинності Земельний кодекс України, який передбачає, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності. (ст. 92).

Пунктом 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України Рішенням від 22.09.2005 № 5-рп/2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Отже, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №663/1738/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 зазначила, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).

Як звернуто увагу Верховним Судом в пункті 6.17 постанови від 10.09.2020 у справі № 908/1611/19, право постійного користування земельною ділянкою отриманою засновником фермерського господарства для його створення виникає у такого господарства автоматично після його державної реєстрації саме на підставі норм законодавства та не потребує з боку фермерського господарства та уповноважених органів держави додаткових дій. В такий спосіб зазначене право належить фермерському господарству та може захищатися ним, у тому числі у судовому порядку.

У пункті 7.27 постанови від 05.11.2019 у справі №906/392/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Згідно вимог ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка площею 15,00 га, яка розташована на території Побузької селищної ради (колишня територія Капітанівської сільської ради) була надана громадянину ОСОБА_1 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Після отримання земельної ділянки вказаною особою створено та зареєстровано ФГ "Наталія", в якому ОСОБА_1 став засновником і головою фермерського господарства.

Значені обставини та наведені вище норми законодавства, а також викладена практика застосування відповідних норм права, надають підстави для висновку, що з моменту створення ФГ "Наталія" відбулась фактична заміна постійного землекористувача зазначеної земельної ділянки, і права та обов`язки останнього перейшли до вказаного фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Суд констатує відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що ФГ "Наталія" було створено з використанням інших земельних ділянок.

Обставини фактичного користування ФГ "Наталія" земельною ділянкою підтверджуються власником такої земельної ділянки, а саме Побузькою селищною радою у довідці від 08.12.2022.

Реєстрація права постійного користування в державному реєстрі за фізичною особою ОСОБА_1 , на ім`я якого був виданий Державний акт, не спростовують зазначених висновків, оскільки державна реєстрація не є способом набуття речового права, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Поряд з цим, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 20.03.2018 у справі №910/1016/17, від 17.04.2018 у справі №914/1521/17, від 24.04.2018 у справі №910/79/17.

Відповідно до висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, за змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення права і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши, зокрема, відсутність порушення права.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Тобто сторонами у судовому процесі є суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.

В обґрунтування порушення права та необхідності його захисту позивач посилається на рішення державного реєстратора від 13.12.2022 № 65758871, за яким йому було відмовлено у реєстрації права постійного користування земельною ділянкою. Позивач зазначає, що у зв`язку із відсутністю передбаченої нормативно правовими актами процедури переоформлення земельних ділянок, ФГ "Наталія" не може переоформити і зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою із особи, якій видавався державний акт.

Суд враховує, що згідно ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, проведення державної реєстрації прав (ст. 9).

Закон визначає, що державним реєстратором є, зокрема, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав (ч. 1 ст. 10).

Згідно ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

З матеріалів справи слідує, що рішення про відмову у державній реєстрації права постійного користування землею за ФГ "Наталія" прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради.

Вказаний Центр надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради зареєстрований відповідно до законодавства в статусі окремої юридичної особи з кодом та не входить до структури Голованівської селищної ради.

Тобто, відповідач у справі Голованівська селищна рада не має жодного відношення до рішення реєстратора про відмову позивачу у реєстрації права постійного користування землею.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних відомостей чи доказів вчинення Голованівською селищною радою дій, спрямованих на позбавлення або на будь-яке інше заперечення, невизнання чи оспорення права постійного користування земельною ділянкою ФГ "Наталія".

Згідно відзиву на позов відповідач зазначає про відсутність з його боку заперечень щодо прав на землю та вважає себе неналежним відповідачем за поданим позовом.

Отже, за наявними матеріалами справи суд не встановив наявності між ФГ "Наталія" і Голованівською селищною радою спору щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Суд також зазначає, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та на підставі документів, необхідних для вчинення відповідних дій. Тобто, в силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» всі реєстраційні дії, рішення та записи, які здійснюються чи приймаються державними реєстраторами, по суті мають технічний характер, спрямований на виконання встановленого цим Законом та іншими нормативно-правовими актами порядку здійснення такої державної реєстрації.

Отже, державний реєстратор не перебуває із заявником у правовідносинах щодо його прав на майно та, відповідно, не оспорює і не претендує на таке право.

Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 у справі № 820/3936/16, позовні вимоги, які стосуються виключно оцінки правомірності дій (рішення) реєстратора, вчинених (прийнятого) ним під час (за результатами) розгляду заяви особи про державну реєстрацію за нею права власності, свідчать про публічно-правовий характер такого спору, який відповідно підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто йдеться про правовідносини, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором (постанова Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 490/5986/17).

З урахуванням викладеного та оскільки суд не встановив порушень прав позивача щодо постійного користування земельною ділянкою зі сторони Голованівської селищної ради, суд відмовляє у задоволенні позову з вимогами про визнання права постійного користування землею, які заявлено до Голованівської селищної ради.

Судові витрати.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на нього.

Відповідач судових витрат не заявив.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином завірені копії рішення направити Фермерському господарству "Наталія" на електронну адресу представника: ІНФОРМАЦІЯ_1; Голованівській селищній раді електронною поштою: ; Штефану Олегу Васильовичу за адресою: вул. Миру, 268, с. Капітанка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26554; Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградської області електронною поштою: .

Повне рішення складено 30.03.2023.

Суддя В.В.Тимошевська