РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023Справа № 910/11973/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" м. Києва

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про визнання договору недійсним,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Цигарьов О.О.,

від відповідача: Куць О.В.

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 25 травня 2020 р. на підставі заяви (акцепту) про прийняття пропозиції укладення договору (оферти) між ним (замовник) та відповідачем (перевізник) укладено договір № 41434866/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

У червні 2020 року відповідач в рамках вищевказаного договору запровадив нову/додаткову послугу перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, виклавши договір у новій редакції з Додатком 1-8 до цього договору.

31 липня 2020 р. ним підписано замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами № 41434866/2020-00009, яке відповідач 3 серпня 2020 р. погодив.

У вересні 2020 р. відповідач на сайті філії Центр транспортної логістики АТ "Українська залізниця" оприлюднив нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом із оновленими (зміненими) ставками плати, коефіцієнтами та умовними платежами за використання власних вагонів перевізника, яким було введено поетапне зниження базової загальної ставки за використання вагону-зерновозу перевізника, яку у листопаді 2020 р. відповідач повторно зменшив.

Разом з цим, відповідачем не було здійснено перегляд ставки за перевезення вантажу за довгостроковими контрактами з узгодженими строками та обсягами.

Вказував, що після зміни відповідачем ставок у червні 2020 року він не мав можливості здійснювати відправлення за новими тарифами, оскільки вказані зміни з узгодженими строками та обсягами були збитковими для нього.

У зв`язку з невиконанням ним своїх обов`язків щодо замовлення вагонів-зерновозів у погодженій кількості, відповідач звернувся в суд з позовом про стягнення з нього передбаченої п. 7.2. Додатку № 1-8 до договору пені.

Посилаючись на те, що договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25 травня 2020 р. суперечить приписам ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст. 5, 17 Статуту залізниць України, вимогам Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., оскільки форма та зміст договору не були затверджені в установленому порядку Міністерством інфраструктури України, позивач на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України просив задовольнити позов та визнати цей договір недійсним.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, відповідність спірного договору вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 2020 р. на підставі заяви (акцепту) про прийняття пропозиції укладення договору (оферти) між позивачем (замовник) та відповідачем (перевізник) укладено договір № 41434866/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п.п. 1.5., 1.6., 1.7. договору, договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані пільги.

Договір, з урахуванням змін до нього оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняти в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

У червні 2020 року відповідач в рамках вищевказаного договору запровадив нову/додаткову послугу перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, виклавши договір у новій редакції з Додатком 1-8 до цього договору.

Згідно п. 1 Додатку 1-8 до договору, замовлення - подане замовником перевізнику замовлення на надання власних вагонів перевізника для перевезення з узгодженими строками та обсягами на умовах договору та цього додатку до договору. Повідомлення про погодження замовлення - повідомлення, яке, за умови позитивного розгляду замовлення, перевізник направляє замовнику та яке містить номер та дату замовлення, строк надання послуги (кількість місяців дії замовлення), дату початку та кінця надання послуги, обсяг перевезень (у т.ч. вагонів щомісячно), рід рухомого складу, ставку плати за використання власного вагону перевізника, нормативну кількість діб нарахування плати для сплати неустойки, тощо.

31 липня 2020 р. позивач підписав замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами № 41434866/2020-00009.

3 серпня 2020 р. відповідач погодив замовлення позивача на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору, заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 41434866/2020-001 від 31 березня 3020 р., повідомленням про погодження замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами № УЗ-41434866/2020-00012 від 3 серпня 2020 р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на укладення спірного договору з порушенням вимог ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст. 5, 17 Статуту залізниць України, Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., оскільки форма та зміст договору не були затверджені в установленому порядку Міністерством інфраструктури України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт", перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування зорганізується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Зазначена норма не передбачає необхідності укладення договору про організацію перевезень залізничним транспортом на підставі типового договору, вказане не передбачено і положеннями Статуту.

Додаток 1 "Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" до пункту 2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., - не є типовим договором, а є примірним договором та носить рекомендаційний характер в частині визначення умов договору щодо здійснення розрахунків між залізницею та платниками послуг.

Міністерство транспорту України не наділене компетенцією затверджувати типові та примірні договори. Форма у наказі Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. - є примірною, від умов якої можна відступати, її умови є рекомендаційними.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Посилання позивача на завищення обсягу відповідальності Залізниці у Додатку 1-8 не спростовує правомірності всього правочину з підстав, заявлених у позові.

Доказів невідповідності спірних умов договору іншим вимогам чинного законодавства також не надано.

За таких обставин у задоволенні позову відповідно до вимог ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 31 березня 2023 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар