ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1513/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши заяву представника ФОП Фоменка Д.В. про ухвалення додаткового рішення (вх. № 6652 від 17.03.2023) по справі

за первіснимпозовом Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 );
до Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_2 )
про та за зустрічним позовом до про розірвання договору ФОП Фоменка Дмитра Володимировича, м. Харків, ФОП Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків, стягнення заборгованості в розмірі 291 746, 64 грн
за участю представників:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області розглядався позов Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків, до Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича, м. Харків, про розірвання договору № 2-2001/2022 оренди нежитлових приміщень, загальною площею 92,1 кв.м., розташованих у житловому будинку літ. "А-5", за адресою: м. Харків, Куликівський узвіз, 8/10, укладеному 20.01.2022 між сторонами даного спору.

Розглядався також зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича, м. Харків, до Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 291 746, 64 грн, з яких: 207 200, 00 грн - матеріальні збитки, заподіяні орендованому майну, 84 546, 64 грн - заборгованість по сплаті орендної плати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.03.2023 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. У задоволенні зустрічного позову відмовлено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків, 84 546, 64 грн - заборгованості по сплаті орендної плати.

17.03.2023 представником позивача за зустрічним позовом подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 6652), в якій просить суд, згідно ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, стягнути з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни на користь Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000, 00 грн.

Заяву було судом прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 21.03.2023 о 15:30 год, про що сторони були повідомлені за допомогою направлення телефонограм за наявними у матеріалах справи засобами зв`язку.

21.03.2023 від представника заявника надійшла заява про проведення засідання, призначеного на 21.03.2023, без його участі (вх. № 6956).

21.03.2023 від представника відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат на правничу допомогу (вх. № 6863).

У судове засідання 21.03.2023 представники сторін не з`явились.

У відповідності до ст. 244 ГПК України суд ухвалює додаткове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву ФОП Фоменка Д.В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 922/1513/22, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови у позові - на позивача.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Згідно з ч.1, 2 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач за зустрічним позовом зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У зустрічному позові позивач (відповідач за первісним позовом) повідомив суд про те, що орієнтовний розмір судових витрат по даній справі складає 84 376,20 грн, з яких 80 000, 00 грн витрати на професійну правничу допомогу (35 000,00 грн у суді першої інстанції, 25 000, 00 грн - у суді апеляційної інстанції, 20 000,00 грн - у суді касаційної інстанції) та 4 376, 20 грн - витрати по сплаті судового збору за подання даної позовної заяви.

Заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач за первісним позовом надав до суду 17.03.2023, тобто в межах установленого ч. 8 ст.129 ГПК України п`ятиденного строку після ухвалення господарським судом рішення від 16.03.2023 по справі № 922/1513/23.

Суд зазначає, що у відповідності до норм чинного процесуального законодавства під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20.

Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесених судових витрат позивача (відповідача за первісним позовом) надано до матеріалів справи копію договору № 23/08-2022 від 29.08.2022, копію додаткової угоди № 1 від 30.09.2022 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022 та копію акту виконаних робіт № 1 від 17.03.2023 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022, ордер від 29.08.2022.

В силу приписів ч. ч. 1,2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як встановлено судом, 29 серпня 2022 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченка» та Фізичною особою - підприємцем Фоменком Дмитром Володимировичем було укладено договір № 23/08-2022.

На виконання п. 6.2. даного договору 30 вересня 2022 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченка» та Фізичною особою - підприємцем Фоменком Дмитром Володимировичем було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022 Адвокатське бюро «Олексія Романченка» прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу у господарській справі № 922/1513/22, в межах якої розглядається позов Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про розірвання договору оренди № 2-2001/2022 від 20.01.2022.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 35 000, 00 грн, у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь клієнта.

Відповідно до п. 8 додаткової угоди № 1 до договору № 23/08-2022 від 29.08.2022 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає (за необхідності): підготовку і подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку та подання до суду заперечень на відповідь на відзив, підготовку та подання до суду зустрічного позову, підготовку та подання до суду клопотань про долучення доказів, надання суду відповідних доказів, підготовка та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вже зазначалось, відповідачем за зустрічним позовом надано до суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу, в яких зазначає, що заявником не підтверджено фактично понесених витрат на правничу допомогу. До заяви долучено лише договір та Акт виконаних робіт, які не є підтвердженням понесених витрат. Як зазначає відповідач за зустрічним позовом, належним підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу є такі документи, як платіжне доручення, приходно касовий ордер, чек, вексель, інкасовий документ тощо. Акт виконаних робіт та договір, за твердженням відповідача, не відносяться до платіжних документів, які підтверджують фактично понесені витати. Враховуючи вказане вище, відповідач за зустрічним позовом вказує, що заявником не надано суду жодного документу, який підтверджує факт понесення витрат на правничу допомогу, що за таких обставин, є підставою для відмови у відшкодуванні витрат позивача за зустрічним позовом на правову допомогу. Окрім цього, відповідач наголошує, що судові витрати пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. ст. 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

Надаючи оцінку наданим позивачем за зустрічним позовом доказам понесених витрат на правничу допомогу та запереченням відповідача, суд виходить з наступного.

Стосовно тверджень відповідача за зустрічним позовом про те, що адвокатом позивача не надано доказів на підтвердження сплати коштів у розмірі 35 000,00 грн, суд зазначає наступне.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями п.2 ч.2 ст.126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Витрати, що підпадають під вимоги п.2 ч.2 ст. 126 ГПК України відповідачем заявлені не були.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Також у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Отже суд зазначає, згідно ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Факт того, що спірні послуги адвоката було реально надано відповідачу за первісним позовом (позивачу - за зустрічним) підтверджується матеріалами справи, з урахуванням висновків, викладених Верховним Судом. Під час розгляду судом первісного та зустрічного позовів, адвокатом ФОП Фоменка Д.В. готувались та надавались до суду відповідні процесуальні документи, підготовка яких безумовно потребувала вивчення судової практики, надання консультацій, а також здійснювалося представництво інтересів клієнта в Господарському суді Харківської області.

Враховуючи те, що відповідачем за первісним позовом підтверджено реальність наданих правових послуг, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 ГПК України, витрати позивача за зустрічним позовом на правову допомогу у сумі 35 000, 00 грн доведені матеріалами справи, не спростовані відповідачем за зустрічним позовом, а, отже, правомірно заявлені.

Положеннями ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, та те, що зустрічний позов у справі було задоволено частково, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Фоменка Д.В. про ухвалення додаткового рішення та покладення на ФОП Погорєлову Т.В. понесених ФОП Фоменком Д.В. витрат на правову допомогу у розмірі 10 150,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 73, 76, 86, 126, 127, 129, 130, 236-239, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат (вх. № 6652 від 17.03.2023) - відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) витрати на правову допомогу у сумі 10 150, 00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач за зустрічним позовом - Фізична особа-підприємець Фоменко Дмитро Володимирович ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне додаткове рішення складено 24.03.2023.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/1513/22