ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
30.03.2023р. Справа № 905/282/23
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В. розглянувши в порядку наказного провадження заяву Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2617,15 грн, 3% річних в розмірі 380,54 грн, пені в розмірі 5751,55 грн та судового збору у розмірі 268,40 грн.
20.03.2023 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2617,15 грн, 3% річних в розмірі 380,54 грн, пені в розмірі 5751,55 грн та судового збору у розмірі 268,40 грн.
Розглянувши заяву та подані заявником докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.
У відповідності до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.
Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.
Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 5751,55грн.
Зі змісту даної заяви про видачу судового наказу вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного в письмовій формі договору про надання послуг бізнес-мережі №72-57 від 10.05.2022 року.
Як вказує заявник, пунктом 6.1 договору про надання послуг бізнес-мережі №72-57 від 10.05.2022 року передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та Умов Укртелеком.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (статті 610, 611 ЦК України).
Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання (п. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є основною грошовою заборгованістю за договором в розумінні ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, а є санкцією за невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання.
Пунктом 4.4 вказаного договору визначено, що пеня за прострочення оплати Послуг починає нараховуватися з 21 числа, що настає по закінченню періоду зазначеного у пункті 4.3 цього договору.
Крім того, проаналізувавши положення договору про надання послуг бізнес-мережі №72-57 від 10.05.2022 року, судом встановлено, що умовами цього договору взагалі не встановлено розміру пені. При цьому, заявник при розрахунку пені, що підлягає стягненню з КП "Компанія "Вода Донбасу" застосовує подвійну облікову ставку НБУ.
Вимоги про сплату штрафних санкцій (пені) за порушення договірних зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не можуть вважатись основним зобов`язанням за письмовим договором (заборгованістю, щодо якої відсутній спір, про яку йде мова в статтях 12, 148 ГПК України), оскільки безпосередньо не входять до складу предмету такого договору.
Тому, вимога про стягнення пені має розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням підстав виникнення заборгованості та перевіркою судом нарахованих сум, розмірів та періодів таких нарахувань.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення пені в сумі 5751,55 грн не відповідає приписам частини 1 ст.148 ГПК України.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу
Частиною 2 ст.153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Щодо стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2617,15 грн та 3% річних в розмірі 380,54 грн.
Статтею 150 ГПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.
Згідно з п.4 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Отже, заявлені у заяві про видачу судового наказу вимоги повинні відповідати презумпції безспірності вимог - при зверненні з заявою суду надаються докази, які підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, з яких суд беззаперечно зможе зробити висновок щодо наявності грошового зобов`язання, строків виникнення такого зобов`язання та розміру заборгованості.
Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).
Водночас, у відповідності до норм п.8 ч.1 ст.152 ГПК України, підставою для відмови у видачі наказу є встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.
Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права.
Разом з тим такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).
Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а тому суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.
Законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.
Питання наявності спору про право та обґрунтованості вимог вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
Згідно до вимог статтей 148, 150 ГПК України, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків. Тому для стягнення пені,інфляційних втрат та 3 процентів річних суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок, при цьому визначені розмір не потребують додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.
Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за заявлений період з 21.04.2022 по 22.01.2023, суд встановив, що він є арифметично невірним, оскільки заявник невірно визначив індекс інфляцій у січні 2023.
Як вже було зазначено судом, з трьох вимог заяви про видачу судового наказу (інфляційні, пеня та річні проценти), дві вимоги не є безспірними та обґрунтованими.
При цьому, положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог (Аналогічна позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказ ( ч.2 ст.152 ГПК України).
Одночасно, суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).
У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст.151 ГПК України).
Суд повідомляє, що відповідно до розпорядження керівництва суду №1-р від 30.01.2023, у зв`язку із обмеженою кількістю знаків поштової оплати (поштових марок) відправлення кореспонденції учасникам справи, у тому числі процесуальних документів, засобами поштового зв`язку здійснюється виключно за загальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України», тощо).
Враховуючи викладене, ухвала суду буде надіслана сторонам на адреси електронної пошти сторін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 147, 148, 150, 152-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відмовити Акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у видачі судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" інфляційних нарахувань у розмірі 2617,15 грн, 3% річних в розмірі 380,54 грн, пені в розмірі 5751,55 грн та судового збору у розмірі 268,40 грн.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана суддею 30.03.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Е.В. Зекунов