ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2023 Справа№914/3403/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З.,

розглянувши матеріали заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд", м. Золочів Львівської області

про вжиття заходів забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р.

у справі № 914/3403/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд", м. Золочів Львівської області

до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

про визнання недійсним рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд" до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022 р., справу № 914/3403/22 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.01.2023 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рух справи та причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

29.03.2023 р. представником позивача подано на адресу суду в систему Електронний суд заяву про забезпечення позову у даній справі за вх. № 1259/23.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.03.2023 р., заяву ТзОВ "Золочівагробуд" про забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р., передано на розгляд судді Долінській О.З.

Згідно з ч.2 ст.136 ГПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У поданій заяві про забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р., ТзОВ "Золочівагробуд" просить суд вжити заходів до забезпечення позову, а саме: зупинити дію рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю Золочівагробуд (87000, м. Золочів, вул. Вокзальна, 28а; ) до набрання рішенням суду законної сили.

До вказаної заяви представником позивача долучено дані про кількість штатних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю Золочівагробуд, статут Товариства з обмеженою відповідальністю Золочівагробуд, платіжне доручення № 4245 від 28.03.2023 р. про сплату судового збору на суму 1 342,00 грн.

Позиція заявника.

ТзОВ Золочівагробуд подану заяву про забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р. просить задоволити і обґрунтовує тим, що між позивачем і відповідачем виник спір щодо законності прийнятого рішення, Західним міжобласним територіальним відділення Антимонопольного комітету України № 63/42-р/к від 20 жовтня 2022 року. З моменту прийняття оскаржуваного рішення ТзОВ «Золочівагробуд» вважається таким, що вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (передбачених пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), які стосувались спотворення результатів торгів (тендерів), у зв`язку з чим унеможливлюється подальша участь ТзОВ «Золочівагробуд» у публічних закупівлях. На підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, ТзОВ «Золочівагробуд» зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», унеможливлюється подальша участь позивача в публічних закупівлях, що є наслідком дії рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Позивач вказує, що необхідність забезпечення позову полягає саме в уникненні можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову, захисті і поновленні інтересів підприємства у спосіб, визначений законом. Захід забезпечення позову, який належить застосувати і про що просить позивач у заяві, яка розглядається, полягає у зупиненні дії рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівагробуд», яке порушує права та обмежує здійснення підприємством господарської діяльності. Позивач зазначає, що прийнятим оскаржуваним рішенням, фактично здійснюється обмеження та перешкоджання повноцінній діяльності позивача стосовно можливості участі в процедурах закупівлі, право на яке не зможе бути поновленим чи може бути ускладненим у поновленні, зокрема, в межах даного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Отже, на думку позивача, виключність даного випадку полягає у тому, що позивач, навіть у разі визнання недійсним оспорюваного рішення відповідача, тривалий час (до набрання законної сили рішенням суду) буде позбавлений права участі у державних закупівлях, і ефективно захистити чи поновити таке право позивачеві буде складно чи неможливо, оскільки втрати суб`єкта господарювання, буде складно оцінити та компенсувати. Таким чином, на думку позивача, неможливість брати участь в закупівлях, організованих державою, як найбільшим замовником в Україні, призведе до значних втрат ТзОВ «Золочівагробуд» в господарській діяльності, що не може бути поновлено чи захищено визнанням недійсним оскаржуваного рішення. При чому, ці втрати є безповоротними, оскільки навіть визнання недійсним оскаржуваного рішення, не поверне можливість підприємству взяти участь в тих закупівлях, що вже відбулись. Як вбачається із інформації, отриманої із сайтів clarity-project.info, dozorro.org, ТзОВ «Золочівагробуд» являється переможцем у 276 закупівлях, з яких 51 конкурентна процедура. Основним видом діяльності ТзОВ «Золочівагробуд» код КВЕД 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель, тобто в своїй господарській діяльності підприємство в основному працює з державними замовниками, з якими за результатами публічних закупівель, укладаються договори. Також, відповідно до інформації, отриманої із сайту dozorro.org, між ТзОВ «Золочівагробуд» та замовниками у сфері публічних закупівель, підписано 266 договорів. Позивач зазначає також про те, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та повномасштабним вторгненням 24.02.2022 року, будівельна галузь зупинилась, підприємство зазнало скорочення кількості замовлень. Війна значно вдарила по виробництву, логістиці та ланцюжка постачання, які на підприємстві напрацьовувались роками. Співпраця із комерційними замовниками теж значно скоротилась, оскільки такі не мають змоги працювати, тому що на їх товар немає попиту. Також позивач звертає увагу на те, що з 19.10.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі, відповідно до Закону з урахуванням особливостей, тобто шляхом оголошення процедури закупілі. Таким чином, зазначений захід забезпечення суттєво обмежує права щодо здійснення господарської діяльності, що не може бути поновлено чи захищено визнанням недійсним оскаржуваного рішення. Наявна можливість завдання значної шкоди може бути як і самому підприємству, так і іншим особам дією оспорюваних положень, зміст яких по суті передбачає припинення діяльності щодо здійснення якісних будівельних робіт на ринку, де замовником є держава, що діє в інтересах невизначеного кола фізичних осіб громадян. Настання такої шкоди за своїм характером є непоправним і після завершення розгляду справи в цілому, з набранням рішенням законної сили у випадку задоволення позову, способу запобігання чи усунення наслідків такої шкоди, не вбачається можливим. На підставі наведеного, заявник просить суд зупинити дію рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівагробуд» до набрання рішенням суду законної сили.

Обставини справи, встановлені судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд" подало позов до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019.

Оспорюваним рішенням відповідача, окрім іншого, дії ТзОВ «Золочівагробуд» і МП «Золочівка» визнано порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів за допомогою системи електронних закупівель «Рrozorro», за ідентифікатором закупівлі UA-2018-11-26-002144-с; накладено штраф на ТзОВ «Золочівагробуд» за вчинене порушення законодавства про захист від економічної конкуренції у розмірі 68 000,00 грн.; накладено штраф на МП «Золочівка» за вчинене порушення законодавства про захист від економічної конкуренції у розмірі 42 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується, як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову визначені ч.1 ст. 137 ГПК України.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача, з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову, є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Предметом спору в даній справі № 914/3403/22 є визнання недійсним рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України від 20 жовтня 2022 року № 63/42-р/к у справі № 63/1-01-75-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Враховуючи немайновий характер спору, досліджувати у даному випадку таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, немає необхідності.

Натомість, у даному випадку, слід дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний спосіб захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом (такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати КГС в складі Верховного Суду від 16.08.2020 у справі № 910/1040/18; в постановах КГС в складі Верховного Суду від 26.10.20 у справі № 907/477/20, від 29.08.2019 у справі № 917/258/19, від 22.07.2019 у справі № 914/120/19, від 27.05.2019 у справі № 923/65/19).

Саме на позивачеві лежить обов`язок доказування таких обставин.

Оскаржуваним рішенням відповідача, зокрема, визнано, що (заявник) ТзОВ "Золочівагробуд" та Мале підприємство «Золочівка» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені п.4 ч.2 ст.6 та п.1 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, шляхом спотворення результатів торгів, а саме дії, щодо узгодження своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах, а також накладено на позивача штраф в сумі 68 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання, органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись, як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

Частиною 3 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", унормовано, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно положень ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

За приписами ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Господарський суд враховує, що ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом і згідно з якою, дія рішення органу Антимонопольного комітету України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

Право суду зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за заявою, поданою суду відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не може розглядатися як підстава для забезпечення позову.

Відповідно до наведених вище приписів антиконкурентного законодавства, рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у даному випадку змови під час торгів, а вимоги ч. 11 ст. 137 ГПК України унеможливлюють вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, а спір при цьому не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №916/492/19 та від 14.11.2019 у справі № 914/938/19.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд" про забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р. у справі № 914/3403/22.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 86, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Золочівагробуд" про забезпечення позову за вх. № 1259/23 від 29.03.2023 р. у справі № 914/3403/22 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Долінська О.З.