ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. Справа№ 910/8234/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Панасейко О.Ю.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022

у справі №910/8234/22 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд"

про стягнення 331 203,50 грн

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" про стягнення заборгованості у розмірі 331 203,50 грн, з яких: 136 733,71 грн вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору за період з лютого 2020 по листопад 2021; 194 469,79 грн вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 за період з грудня 2021 по квітень 2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" суму заборгованості у розмірі 331203 грн 50 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 4968 грн 05 коп.

Рішення мотивоване тим, що оскільки відповідачем не оплачено спожиту теплову енергію без укладення договору за період з лютого 2020 року по листопад 2021 року, тому позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Дакордд" на користь позивача 136733,71 грн підлягають задоволенню. Також судом було установлено, що на виконання умов укладеного сторонами договору позивачем у період з грудня 2021 року по квітень 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 194 469,79 грн, що підтверджується актами виконаних робіт за вказаний період, підписаними сторонами без зауважень, копії яких наявні у матеріалах справи. Проте, відповідач вартість електричної енергії не сплатив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакордд" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22 і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Апелянт вказує на те, що позивачем не було доведено розмір та строк зобов`язання відповідача перед позивачем, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню унаслідок порушення приписів ст. 509 ЦК, ст. 25 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/8234/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022, розгляд справи призначено на 22.03.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дакордд» на підставі договору купівлі-продажу від 30.02.2012 є власником нежитлових приміщень підвалу №29-43 та на підставі купівлі-продажу від 03.10.2019 є власником нежитлових приміщень першого поверху №21, 22, 22а, 23, 24, 24п, 246, 25-39, 39а, 43, 44, 46, 48, 49 загальною площею 503,9 кв.м. за адресою: м. Харків, проспект Ново-Баварський 70.

Згідно з договором купівлі-продажу №2255 від 03.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дакордд» є власником нежитлових приміщень загальною площею 54,9 кв.м. за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду 6/5.

Також на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Дакордд» належать нежитлові приміщення першого поверху №2,6,7 загальною площею 57,8 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій 19.

Житловий будинок по проспекту Ново-Баварський 70 та по проспекту Героїв Сталінграду 6/5, вул. Харківських Дивізій 19 в м. Харкові з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП "Харківські теплові мережі". Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та припинення опалювальних сезонів 2020-2021,2021-2022 підприємство здійснювало постачання теплової енергії у житловий будинок, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

Споживання теплової енергії на потреби опалення приміщень за адресою: проспект Ново-Баварський 70, та проспект Героїв Сталінграду 6/5, вул. Харківських Дивізій 19 до 01.12.2021 здійснювалося Товариством з обмеженою відповідальністю «Дакордд» без укладання договору.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта №176/816 від 22.04.2020, №176/945 від 25.02.2021, №176/1217 від 06.12.2021, №171/1358 від 25.02.2021 а також актами про підключення та відключення опалення до будинку, які підписані представниками позивача та балансоутримувачем даного будинку.

Позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору за період з лютого 2020 року по листопад 2021 року складає 136 733,71 грн.

Крім того, на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року N 830 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року N 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. N 1182 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. N 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року.

Таким чином, з 01.12.2021 по нежитловому приміщенню за адресою проспекту Ново- Баварський 70 у м. Харкові з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дакордд» укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.

Згідно із п.5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п.32. договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Згідно з п. 33 договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до п.34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Позивач стверджує, що заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року складає 194 469,79 грн.

Також позивач зазначає, що заборгованість за спожиту теплову енергію за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 та заборгованість без укладання договору обліковуються за одним ОКПО - 42763481, який об`єднує особові рахунком (17600 - 9215(17601-9215,17100-92171,17200-9999) і за кожний розрахунковий період (календарний місяць) відображується однією сумою у бухгалтерському обліку підприємства. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 331 203,50 грн, з яких: 194469,79 грн - вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором та 136733,71 грн - вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору.

На думку апелянта, відсутність рахунків, складених та надісланих позивачем, унеможливлює визначення розміру зобов`язань апелянта зі сплати вартості спожитої теплової енергії. Крім того, дата отримання споживачем рахунку, складеного виконавцем послуги, визначає також строк зобов`язання зі сплати вартості теплової енергії, а також строк застосування відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання такого зобов`язання.

Колегія суддів вважає означені твердження апелянта такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

За приписами статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до пунктів 4 і 14 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Отже, чинним законодавством України передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу, обов`язок із своєчасного укладення якого покладено саме на споживача теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з лютого 2020 року по листопад 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакордд" не уклало з позивачем відповідного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Однак, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 922/4239/16.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону до житлових будівель в цілому. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку.

Зокрема, факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта №176/816 від 22.04.2020, №176/945 від 25.02.2021, №176/1217 від 06.12.2021, №171/1358 від 25.02.2021 а також актами про підключення та відключення опалення до будинку, які підписані представниками позивача та балансоутримувачем даного будинку.

Враховуючи те, що відповідачем не було оплачено вартості спожитої теплової енергії без укладення договору за період з лютого 2020 року по листопад 2021 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Дакордд" на користь позивача 136 733,71 грн є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 194 469,79 грн вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 за період з грудня 2021 по квітень 2022, колегія суддів відзначає наступне.

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, передбачається, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного сторонами договору позивачем за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 194 469,79 грн, що підтверджується актами виконаних робіт за вказаний період, підписаними сторонами без зауважень, копії яких наявні у матеріалах справи.

Проте, відповідач свої зобов`язання виконав неналежним чином, вартість електричної енергії не сплатив. Відтак, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" виникла заборгованість у сумі 194 469,79 грн.

За наведених обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, факт наявності заборгованості відповідача за договором не спростований, доказів їх сплати суду не надано, у той час як розмір відповідно заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 194 469,79 грн позивачем доведено у повному обсязі, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - ТОВ "Дакордд", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 у справі №910/8234/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакордд".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.03.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран