РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2023Справа № 910/308/22

За позовомОСОБА_1
до1. Міністерства юстиції України 2. ОСОБА_2 3. ОСОБА_3 4. ОСОБА_4
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Регіонбудсервіс»
проскасування наказу та визнання акту дійсним
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:не з`явився
від відповідача 1:Колток О.М.
від відповідача 2:не з`явився
від відповідача 3:Журавель Р.О.
від відповідача 4:Журавель Р.О.
від третьої особи:Журавель Р.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просить суд:

- скасувати наказ Міністерства юстиції України №4524/5 від 17.12.2021, яким було скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 14.12.2021 №033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонбудсервіс»;

- визнати дійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 16.12.2021 у розмірі, що складає 100% статутного капіталу товариства, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкетовою О.П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ прийнятий без перевірки по суті встановленим ним обставин, а позивача позбавлено можливості взяти участі у розгляді скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з неповідомленням належним чином про розгляд такої скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонбудсервіс» (надалі - ТОВ «Регіонбудсервіс») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, призначено у справі підготовче засідання.

Міністерство юстиції України у відзиві на позовну заяву заперечує з огляду на те, що приймаючи оскаржуваний наказ Міністерство юстиції України діяло в межах наданих йому повноважень, і скасувало реєстраційну дію, проведену приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонбудсервіс», оскільки остання була вчинена з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник відповідачів 3 та 4 також заперечує проти позовних вимог у відзиві на позовну заяву, з огляду на те, що позивачем не доведено наявності правових підстав для скасування оскаржуваного наказу, оскільки під час його винесення не були порушені жодні норми чинного законодавства України, і таким наказом не порушуються жодні права та інтереси позивача. Також представник відповідачів зазначає про те, що вимога позивача про визнання дійсним акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 16.12.2021 є безпідставною, оскільки в силу ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України його недійсність не встановлена законом, а також він не визнаний недійсним в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 зупинено провадження у справі №910/308/22 до набрання рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/4164/22 законної сили.

14.12.2022 до Господарського суду міста Києва від представника відповідача 3 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, обґрунтоване тим, що рішення у справі Господарського суду міста Києва №910/4164/22 набрало законної сили, на підтвердження чого до клопотання додано копію вказаного рішення із відміткою про набрання законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.01.2023.

Протокольною ухвалою суду від 30.01.2023 закрито підготовче провадження та, з урахуванням ухвали від 08.02.2023, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2023.

Представник позивача та відповідача 2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення позивача та відповідача 2 про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 08.02.2023 направлялася судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси їх місця проживання, інформація про які містилася в матеріалах справи.

Однак, вказані відправлення з ухвалою суду були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній».

Таким чином, в силу приписів ст. 120 Господарського процесуального кодексу України позивач та відповідач 2 вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Представники відповідачів 1, 3, 4 та третьої особи в судове засідання з`явилися, надали пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечували повністю.

В судовому засіданні 13.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Регіонбудсервіс» 24.03.2005 зареєстровано як юридична особа Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією, номер запису - 0002635.

01.12.2021 у зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 01.12.2021 згідно з актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» ОСОБА_5 як продавець передав, а покупець ОСОБА_3 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» у розмірі 50%, яка в номінальному еквіваленті становить 5 900,00 грн. Акт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. 01.12.2021 та зареєстровано в реєстрі за №№ 1617, 1618.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру фізичних осіб, юридичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.12.2021 учасниками ТОВ «Регіонбудсервіс» були: ОСОБА_4 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 10 005 900,00 грн., що становить 50%, та ОСОБА_3 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 10 005 900,00 грн., що становить 50%; місцезнаходження Товариства - АДРЕСА_1 ; директор Товариства - ОСОБА_4 .

14.12.2021 приватним нотаріусом Задорожним Дмитром Володимировичем та приватним нотаріусом Селегень Антоніною Борисівною було проведено реєстраційні дії, в результаті яких змінено склад засновників ТОВ «Регіонбудсервіс» із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , розмір частки засновника (учасника): 20 011 800,00 грн.; змінено керівника - із ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Відповідні зміни складу учасників (засновників) ТОВ «Регіонбудсервіс» в результаті реєстраційних дій від 14.12.2021 здійснено на підставі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Оленою Олександрівною 09.09.2021 на бланку серії НРК 916989 та зареєстровано в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

16.12.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був підписаний акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс», за яким ОСОБА_2 передав, а позивач прийняв частку в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» у розмірі 100%, що складає 11 800,00 грн.

Позивач вказує, що 15.12.2021 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Міністерства юстиції України із скаргою про скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 14.12.2021 №033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведеної приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо ТОВ «Регіонбудсервіс».

За результатами розгляду вказаної скарги Міністерством юстиції України було встановлено, що:

1) оскільки приватний нотаріус Селегень А.Б. є неналежним суб`єктом державної реєстрації щодо проведених реєстраційних дій у зв`язку з тим, що робоче місце приватного нотаріуса Селегень А.Б. розташоване в Луганській області, а місцезнаходженням Товариства є місто Київ, вона мала відмовити у проведенні оскаржуваної реєстраційної дії на підставі пункту 32 частини першої статті 28 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»;

2) для проведення оскаржуваної реєстраційної дії приватному нотаріусу Селегень А.Б. був поданий неповний пакет документів, а саме: відсутня заява про державну реєстраційну змін до відомостей про юридичну особу та документ про сплату адміністративного збору.

У зв`язку із тим, що оскаржувана реєстраційна дія, проведена приватним нотаріусом Селегень А.Б., містила очевидні порушення закону (у розумінні абзацу другого пункту 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150), то тому скарга розглядалася Міністерством юстиції України невідкладно без розгляду її колегіально.

Наказом Міністерства юстиції України №4524/5 від 17.12.2021:

1. Скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 15.12.2021 задоволено в повному обсязі.

2. Скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 14.12.2021 № 033046838 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Селегень Антоніною Борисівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНБУДСЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 31726208).

20.12.2021 наказ Міністерства юстиції України №4524/5 від 17.12.2021 було виконано Офісом протидії рейдерству.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України №4524/5 від 17.12.2021.

Зокрема, позивач зазначає, що такий наказ прийнятий без перевірки по суті встановлених ним обставин та з позбавленням позивача як заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право та/або охоронюваний законом інтерес порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 22.09.2022 у справі №924/1146/21, від 06.10.2022 у справі №922/2013/21, від 17.11.2022 у справі №904/7841/21).

Позивач вказує, що 16.12.2021 між ним та ОСОБА_2 був підписаний акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс», згідно якого ОСОБА_2 передав, а позивач прийняв частку в статутному капіталі Товариства у розмірі 100%, що складає 11 800,00 грн.

Проте, на підставі наказу Міністерства юстиції України №4524/5 від 17.12.2021, реєстраційну дію щодо внесення ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ «Регіонбудсервіс» було скасовано, що, на думку позивача, свідчить про наявність його порушеного права як особи, яка набула корпоративні права згідно акту приймання-передачі від 16.12.2021.

Також позивач вказує на наявність підстав для визнання дійсним зазначеного акту приймання-передачі від 16.12.2021 як правочину, який підтверджує волевиявлення сторін на передачу корпоративних прав на ТОВ «Регіонбудсервіс».

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи копію акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, на підставі якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 частки в статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» у розмірі 50% кожна.

За твердженнями позивача, на підставі вказаного акту приймання-передачі від 09.09.2021 ОСОБА_2 став власником корпоративних прав ТОВ «Регіонбудсервіс» з часткою в статутному капіталі у розмірі 100%, які вподальшому правомірно були передані у власність позивача.

В той же час, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/4164/22 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, укладеного між ОСОБА_5 (продавець-1), ОСОБА_4 (продавець-2) та ОСОБА_2 (покупець), а також акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, підписаного між ОСОБА_5 (продавець-1), ОСОБА_4 (продавець-2) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 9760, № 9761, № 9762.

Позовні вимоги у вказаній справі обґрунтовані тим, що позивачі жодних договорів щодо відчуження своєї частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» із відповідачем не укладали та відповідно не підписували з ним вказаного договору та акта, а тому мають бути визнані недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2022 у справі №910/4164/22, яке не було оскаржене в апеляційному порядку та набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнано недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, підписаний між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрований в реєстрі за №9760, №9761, №9762.

Вказаним рішенням встановлено, що оскаржувані договір та відповідний акт приймання-передачі частки підлягають визнанню недійсними у зв`язку з відсутністю волевиявлення позивачів на відчуження їх частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс», як таких що суперечать статті 203 Цивільного кодексу України, що має наслідком задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», no. 24465/04, від 19.02.2009р., «Пономарьов проти України», no. 3236/03, від 03.04.2008р.).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, обставини відсутності волевиявлення у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відчуження своїх часток у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» на користь ОСОБА_2 , а також недійсності договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021 та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Регіонбудсервіс» від 09.09.2021, які було встановлено у судовому рішенні у справі №910/4164/22, є преюдиційними та повторному доведенню не підлягають.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 ніколи не набував корпоративних прав на ТОВ «Регіонбудсервіс», відтак і не міг передати такі права на користь ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність у останнього жодних порушених прав, на захист яких був поданий позов у даній справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.03.2023.

Суддя В.П. Босий