ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1307/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від прокуратури: В.М. Тунік

від позивача: В.О. Стапінський

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 (суддя О.А. Демешин, м.Одеса, повний текст рішення складено 17.11.2022)

у справі №916/1307/22

за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

про стягнення 9360301,49 грн неустойки,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

У червні 2022 року керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (надалі також прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (надалі також Регіональне відділення) до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» (надалі також ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод») про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за оренду в сумі 9360301,49 грн за період 01.11.2020 23.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статті 785 Цивільного кодексу України та мотивовані неповерненням об`єкта оренди після припинення дії договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини відповідача у зволіканні у поверненні державного майна з оренди, в тому числі щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу, тоді як саме позивач не вжив дієвих заходів, направлених на повернення орендованого майна.

При цьому місцевий господарський суд вказав, що прокурор, звертаючись з позовом, не прийняв до уваги положення, що містяться в наказі Фонду державного майна України від 07.08.1997 №847 «Про затвердження Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», який забезпечує реалізацію положень статей 26, 27, 28 і 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і регулює здійснення комплексу заходів і процедур, пов`язаних з поверненням орендованого державного майна цілісних майнових комплексів, а послався лише на вимоги частини першої статті 785 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у даній справі скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на те, що, як свідчать матеріали справи, у період з 01.11.2020 по 23.02.2022, за який нарахована неустойка, продовжувався процес повернення орендарем державного майна за процедурою, передбаченою пунктами 1 10 Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 №847.

Разом з тим, після припинення договору оренди з 01.11.2020, колишній орендар - ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» до теперішнього часу не повернув державі об`єкт оренди.

Як зазначив прокурор, про наявність в діях відповідача ознак бездіяльності, зволікання у поверненні державного майна, про відсутність належної співпраці з державою із зазначеного питання, про неповноту наданих документів, необхідних для завершення процесу повернення орендованого цілісного майнового комплексу, свідчить наявне в матеріалах справи листування сторін.

На переконання скаржника, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно застосував положення статті 785 Цивільного кодексу України.

При цьому апелянт послався на правові висновки, викладені Верховним Судом в постановах від 28.08.2018 у справі №913/155/17, від 13.12.2019 у справі №910/20370/17, відповідно до яких право наймодавця вимагати оплату неустойки відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України та обов`язок наймача сплачувати таку неустойку зберігається до моменту повернення наймачем наймодавцю орендованого майна. Винятком з такого правила можуть бути, зокрема, підтверджені належними доказами неправомірні дії (бездіяльність) наймодавця, спрямовані на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Натомість, як вказав прокурор, доказів неправомірних дій (бездіяльності) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформлення повернення наймачем орендованого майна, матеріали справи не містять. Навпаки, Регіональне відділення, як орендодавець, неодноразово вимагало від відповідача надати необхідні матеріали інвентаризації та повернути орендоване майно у державну власність.

Прокурор наголосив на тому, що договір оренди закінчився понад два роки тому, однак державне майно на цей час орендарем не повернуто, про що, зокрема, свідчить відсутність складеного акту приймання-передачі, який би фактично міг бути єдиним належним доказом виконання відповідачем свого зобов`язання. При цьому листи ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», на які послався суд першої інстанції, не є належними доказами у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, адже останні не встановлюють обставин щодо фактичного повернення/неповернення державного майна, які входять у предмет доказування.

Таким чином, апелянт зазначив, що в порушення вимог статті 79 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо більшої вірогідності доказів, наданих відповідачем для спростування обставин, покладених в основу заявлених прокурором позовних вимог, ніж доказів, представлених іншими учасниками справи для підтвердження таких обставин.

Також прокурор не погодився з висновком суду першої інстанції, що прокурором не прийнято до уваги положення наказу Фонду державного майна України від 07.08.1997 №847 «Про затвердження Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди», оскільки до заяв по суті справи прокурором та позивачем додано ряд доказів на підтвердження факту неповернення ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» орендованого майна відповідно до вказаного Порядку.

З урахуванням викладеного апелянт зазначив, що рішення суду ухвалено при невірному застосуванні норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу (вх.№2011/22/Д4 від 01.02.2023) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях просило апеляційну скаргу керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області задовольнити, рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у даній справі скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Регіональне відділення зазначило, що судом першої інстанції невірно застосовано частину другу статті 785 Цивільного кодексу України та не враховані висновки, викладені Верховним Судом в постановах від 28.08.2018 у справі №913/155/17, від 13.12.2019 у справі №910/20370/17.

При цьому позивач наголосив на тому, що він вживав всіх можливих заходів для повернення цілісного майнового комплексу із оренди. Жодних доказів неправомірних дій (бездіяльності) Регіонального відділення, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформлення повернення наймачем орендованого майна матеріали справи не містять, оскільки таких доказів не існує. Регіональне відділення вимагало від відповідача повернути орендоване майно у державну власність, проте дані обставини не встановлені судом першої інстанції.

Позивач звернув увагу на те, що судом при ухваленні рішення не враховані преюдиційні обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області від 21.10.2021 у справі №916/1704/21, стосовно відсутності в матеріалах справи акту приймання-передачі майна, яким ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», як орендарем, повернуто Фонду, як орендодавцю, орендоване майно, що не позбавляє Фонд права на звернення з позовною заявою про стягнення передбаченою частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України неустойки у зв`язку з неповерненням орендованого майна після закінчення строку дії договору та продовженням його використання.

Також позивач наголосив на тому, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції залишив права держави незахищеними, фактично дозволив відповідачу користуватись об`єктом державної власності безкоштовно, що є недопустимим.

Позивач зазначив, що до поданої ним відповіді на відзив ним долучено ряд доказів, які мають важливе значення для справи. При цьому вся відповідь на відзив зводиться до доказування Регіональним відділенням обставин вини ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» із прямим посиланням на Порядок повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 №847, з огляду на що посилання суду щодо незастосування вказаного Порядку є безпідставним.

Більше того, як вказав позивач, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 26.07.2022 №530 прийнято рішення про надання згоди на передачу майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» уповноваженому органу управління Фонду державного майна України, і таке рішення прийнято саме на підставі пункту 11 Порядку №847 через ненадання відповідачем необхідних матеріалів інвентаризації (зведеного акту інвентаризації, протоколу розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем, передавального і розподільчого балансу). Дані обставини підтверджуються згаданим наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 26.07.2022 №530, протоколом засідання комісії з повернення цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» від 17.06.2022, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 у справі №916/1778/22, ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2022 у справі №916/1879/22.

Крім того, Регіональне відділення зазначило про неправильне застосування судом статті 614 Цивільного кодексу України, в силу приписів якої відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, тобто у даному випадку такий обов`язок покладений на відповідача, тоді як у своєму рішенні суд необґрунтовано зазначив, що такі обставини повинна доводити прокуратура.

Позивач також вказав про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, дійсним обставинам справи (в частині надання відповідачем матеріалів інвентаризації орендодавцю), оскільки доказів про те, що хоча б один із документів інвентаризації надано відповідачем позивачу в матеріалах справи відсутні, що свідчить про наявність вини ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» у неповерненні цілісного майнового комплексу, а отже, і у наявності підстав стягнення неустойки.

При цьому Регіональне відділення зауважило, що з початку створення комісії орендарем не надано інформацію та документи, що запитувались в нього орендодавцем, проте замість цих документів відповідач надав лише листи товариства. Прокуратурою та позивачем наголошувалось в суді першої інстанції, що листування відповідача та його виправдовування щодо неможливості проведення інвентаризації не впливає на фактичні обставини справи. Судом безпідставно зроблено висновок, що ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» надав матеріали інвентаризації орендодавцю.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2011/22/Д2 від 27.07.2023) ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції були встановлені фактичні обставини справи, визначена послідовність дій та бездіяльності орендодавця в процесі повернення майна з оренди, а в матеріалах справи містяться докази виконання зобов`язань відповідачем щодо повернення орендованого майна, а саме: докази надання матеріалів інвентаризації, оцінки майна, інформаційні запити, технічні паспорти.

Відповідач зазначив, що ним здійснювалися всі необхідні дії, передбачені Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 №847, а також, що він забезпечує проведення всіх необхідних заходів з повернення майна з оренди, виконує накази та розпорядження, несе майнові втрати, сприяє роботі комісій та посадових осіб Фонду державного майна України.

На переконання відповідача, позовна заява не містить достатніх та належних доказів:

-невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди;

-відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю;

-умисного ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди;

-перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди;

-відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Натомість відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України умовою застосування неустойки за неповернення майна з оренди є невиконання орендарем обов`язку щодо повернення речі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2022 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1307/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 20.12.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі № 916/1307/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1307/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

27.12.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/1307/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22 залишено без руху. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Південно-західний апеляційний господарський суд залишив апеляційну скаргу без руху з підстав відсутності належних доказів сплати судового збору у розмірі 210606,78 грн, оскільки зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у сумі 210606,78 грн, перерахованого Одеською обласною прокуратурою згідно квитанції б/н від 12.12.2022, не було підтверджено.

В межах встановленою ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.12.2022 строку від заступника керівника обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№2011/22/Д 1 від 04.01.2023).

У зв`язку з перебуванням суддів колегії суддів у відпустках, питання щодо апеляційної скарги вирішувалося 10.01.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 поновлено заступнику керівника Одеської обласної прокуратури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 26.01.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22.

27.01.2023 до суду апеляційної інстанції від Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2011/22/Д2 від 27.01.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 розгляд справи №916/1307/22 призначено на 21.02.2023 об 11:00 год

30.01.2023 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх.№2011/22/Д3 від 30.01.2023).

01.02.2023 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях ці ж самі пояснення були подані через скриньку суду (вх.№2011/22/Д4 від 01.02.2023).

Одночасно із поданням письмових пояснень позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на їх подання, яке мотивоване введенням на території України воєнного стану, а також тим, що через постійні обстріли території України країною-агресором Російською Федерацією відбуваються планові та аварійні відключення електроенергії, що значно впливає на строки підготовки письмових документів. Останнім днем подачі пояснень ухвалою суду апеляційної інстанції визначено 26.01.2023, проте в цей день відбувся масований обстріл території України, внаслідок чого у м.Одесі була відсутня електроенергія протягом усього дня. Альтернативні джерела енергії у позивача відсутні.

Крім того, позивач зауважив, що на пропущення строку вплинуло також те, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 17.01.2023 №01-11н введено режим дистанційної роботи працівникам, на підтвердження чого надав копію вказаного наказу.

При цьому позивач зазначив, що наведені обставини є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, у зв`язку з чим просив визнати причини строку на подання пояснень поважними та поновити строк.

21.02.2023 від заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх.№2011/22/Д5), в якій останній, серед іншого, зазначив, що оскільки на момент подання позову та на цей час майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» відповідачем не повернуто, незважаючи на припинення договору оренди з 01.11.2020, зазначене свідчить про неправомірне користування державним майном. Прокурор зазначив, що неправомірне користування державним майном також підтверджується інформацією АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (лист від 11.01.2023 №101/23/03-435), з якої вбачається значне споживання Приватним акціонерним товариством «Ізмаїльський виноробний завод» електричної енергії вже після припинення договору оренди, та інформацією ГУ ДПС в Одеській області щодо сплати товариством податків і зборів за 2019 2022 роки (лист від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05), що підтверджує ведення відповідачем активної господарської діяльності, зокрема, у період після припинення договору, при цьому враховуючи, що основним видом діяльності Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» є виробництво виноградних вин, а Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить даних щодо речового права на об`єкти нерухомого майна, на території яких товариством могла б бути реалізована зазначена господарська діяльність, вбачається, що така господарська діяльність проводилась ним виключно за рахунок потужностей цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод».

На підтвердження викладених обставин до відповіді на відзив (вх.№2011/22/Д5 від 21.02.2023) скаржником долучено копію листа АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та копію листа ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком копією податкової звітності на диску).

Обґрунтовуючи неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції прокурор зазначив, що листи АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ГУ ДПС в Одеській області прокуратурою отримано лише 31.01.2023 та 13.02.2023 відповідно, що свідчить про неможливість їх подання до суду першої інстанції в якості доказів. Більш того, як зазначив скаржник, в ході підготовчого провадження у справі в суді першої інстанції відповідачем у поданих заявах по суті справи не заперечувалось використання цілісного майнового комплексу після припинення дії договору оренди, а таке заперечення висловлено лише під час розгляду справи по суті, що також позбавило прокурора та позивача можливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2023, колегія суддів, визнавши причини неподання позивачем пояснень на апеляційну скаргу у встановлений строк поважними, протокольною ухвалою задовольнила відповідне клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та поновила строк на подання вказаних письмових пояснень.

Розглядаючи в судовому засіданні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури про долучення до матеріалів справи в якості доказів копій листів АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком), колегія суддів виходила з такого.

Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника щодо прийняття додаткових доказів, дійшов висновку, що наведені ним причини неподання доказів до суду першої інстанції не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, враховуючи також й те, що із відповідним запитом до ГУ ДПС в Одеській області прокуратура звернулась листом від 01.02.2023 №15/3/2-177ВИХ-23, тобто вже навіть після відкриття апеляційного провадження у справі.

Окрім того, відхиляючи заявлене апелянтом клопотання про залучення нових доказів, суд апеляційної інстанції враховує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Близька за змістом правова позиція послідовно викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 03.11.2021 у справі № 915/951/20.

Таким чином, відсутність існування наданих скаржником доказів станом на момент прийняття рішення господарським судом першої інстанції виключає прийняття апеляційним судом вказаних доказів, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає до розгляду в якості доказів копії листів АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» №101/23/03-435 від 11.01.2023 та ГУ ДПС в Одеській області від 07.02.2023 №1482/5/15-32-54-05 (з додатком), але долучає до матеріалів справи.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2023, протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 27.03.2023 о 12:00 год.

Про оголошення в судовому засіданні 21.02.2023 перерви до 27.03.2023 о 12:00 год. присутні в судовому засіданні представники учасників справи повідомлені під розписку.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 21.02.2023 постановлено розглянути апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

24.03.2023 від голови правління ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» через скриньку суду апеляційної інстанції подано клопотання (вх.№2011/22/Д6) про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю участі в судовому засіданні 27.03.2023 його представника у зв`язку із хворобою.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні 27.03.2023, відхилила його з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та третьої статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Положеннями частин другої - четвертої статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Частиною одинадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Згідно із частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У цій справі учасники справи про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 27.03.2023, повідомлені належним чином; явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, доводи відповідача викладені письмово у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд заслухав пояснення представника ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» у судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2023, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

15.11.2000 між Регіональним відділенням (орендодавцем) та ЗАТ «Ізмаїльський винзавод» (орендарем) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод», згідно із пунктом 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс державного підприємства «Ізмаїльський винзавод», склад і вартість його визначені згідно з актом оцінки, затвердженим наказом Регіонального відділення ФДМУ по Одеській області від 30.10.2000 № 957. Об`єкт оренди розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії без юридичного статусу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворово, вул. Лиманська, 18 та Одеська область, Ренійський район, с. Плавні.

Зазначене у даному договорі державне майно було передано орендареві від орендодавця за актом прийому-передачі від 15.11.2000.

21.04.2004 між Регіональним відділенням (орендодавцем) та ЗАТ «Ізмаїльський винзавод» (орендарем) укладено додаткову угоду до договору оренди від 15.11.2000 цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою від 29.04.2002, згідно із пунктом 1.1. якої орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», юридична адреса: 68640, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворово, вул. Лиманська, 18 (підприємство), склад і вартість якого визначені відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», затвердженого наказом Регіонального відділення ФДМУ по Одеській області від 16.04.2004 № 277 та протоколу від 15.04.2004 про затвердження результатів інвентаризації (станом на 31.03.2004), враховуючи висновки постійно діючої комісії з питань аналізу складу державного майна цілісних майнових комплексів державних підприємств виноробної промисловості, переданих в оренду. Об`єкт оренди розташований за адресою: 68640, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворово, вул. Лиманська, 18.

Зазначене у даній додатковій угоді державне майно було передано орендареві від орендодавця за актом прийому-передачі від 21.04.2021.

03.12.2007 між Регіональним відділенням (орендодавцем) та ЗАТ «Ізмаїльський винзавод» (орендарем) укладено договір про внесення змін до договору оренди від 15.11.2000 цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 29.04.2002 та 21.04.2004, яким викладено преамбулу та розділи 1 - 14 договору оренди від 15.11.2000 цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 29.04.2002 та від 21.04.2004, в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1. даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», юридична адреса: 68640, Одеська обл., Їзмаїльський р-он, смт Суворово, вул. Лиманська, 18 (підприємство), склад і вартість якого визначені відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», затвердженого наказом Регіонального відділення ФДМУ по Одеській області від 16.04.2004 № 277 та протоколу від 15.04.2004 про затвердження результатів інвентаризації (станом на 31.03.2004). Об`єкт оренди розташований за адресами: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44; Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 54, Одеська область, Ренійський район, с. Плавні; Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворово, вул. Лиманська, 18.

Пунктом 2.1. договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування підприємством у термін, вказаний в цьому договорі та акті приймання-передачі вказаного майна.

Умовами пункту 2.4. договору визначено, що підприємство повертається орендодавцю згідно діючого законодавства на момент припинення договору оренди. Підприємство вважається повернутим орендодавцю (юридичній особі, вказаній орендодавцем) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно із пунктом 3.1. договору орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3.2. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 № 1846), та складає за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) 44490,9 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за місяць оренди січень 2007р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) на індекс інфляції за січень 2007р.

Пунктом 3.3. договору узгоджено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно із пунктом 3.4. договору орендна плата перераховується орендарем до Державного бюджету щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Одночасно копія платіжного доручення надсилається орендодавцю.

Пунктом 3.7. договору визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідного до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

У пункті 3.11. сторони погодили, що при розірванні або припиненні договору оренди орендна плата сплачується орендарем до моменту підписання акту приймання-передачі (повернення) державного майна.

Згідно із пунктом 5.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до Державного бюджету.

Умовами пункту 5.7. договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві (або юридичній особі, вказаній орендодавцем) підприємство в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. У разі невиконання орендарем обов`язку повернути підприємство, орендодавцем нараховується неустойка у розмірі подвійної плати за користування майном за весь час прострочки, яка стягується у судовому порядку.

Пунктом 9.2. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Цей договір діє з моменту його підписання до 01.11.2020 включно (пункт 10.1. договору).

Відповідно до пункту 10.9. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін, який був передбачений цими змінами за умови погодження Міністерства аграрної політики України.

Пунктом 10.10. договору визначено, що чинність цього договору оренди припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Того ж дня даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Зазначене у даному договорі державне майно було передано орендареві від орендодавця за актом прийому-передачі від 03.12.2007.

06.05.2011 між Регіональним відділенням (орендодавцем) та Приватним акціонерним товариством «Ізмаїльський виноробний завод» (орендарем) укладено договір про внесення змін до договору оренди від 15.11.2000 цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод», зі змінами та доповненнями, яким у зв`язку із зміною орендарем назви із «Закрите акціонерне товариство «Ізмаїльський винзавод» та «Приватне акціонерне товариство «Ізмаїльський виноробний завод», яке є правонаступником ЗАТ «Ізмаїльський винзавод», преамбулу договору та реквізити сторін викладено у новій редакції, а також в усіх додатках до договору оренди слова «Закрите акціонерне товариство «Ізмаїльський винзавод» замінено словами «Приватне акціонерне товариство «Ізмаїльський виноробний завод».

Того ж дня даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 446.

Листом від 01.10.2020 № 11-06-04398 Регіональне відділення з посиланням на вимоги абзацу 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, повідомило ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» про те, що у зв`язку з наявністю в останнього заборгованості з орендної плати більше трьох місяців йому відмовлено у продовженні договору оренди цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000.

Також матеріали справи свідчать про те, що у червні 2021 року керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» про стягнення до Державного бюджету України 5336466,47грн заборгованості з орендної плати за період з 12.10.2018 по 04.06.2021 та 282885,89 грн пені, нарахованої за період з 12.12.2020 по 04.06.2021, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 в частині своєчасної сплати орендної плати за користування об`єктом оренди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.10.2021 у справі №916/1704/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022, в частині стягнення 3629348,11 грн основного боргу провадження у справі закрито. У задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд Одеської області на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» заборгованості з орендної плати в розмірі 3629348,11 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині, оскільки після звернення прокурора до суду з цим з позовом відповідачем погашено заборгованість за оренду державного майна у розмірі 3629348,11грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 1707118,36 грн та нарахованої пені в сумі 282885,89 грн суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 припинив свою дію 01.11.2020, а отже, з цього часу відсутні правові підстави для нарахування орендної плати і виниклі спірні правовідносини переходять у сферу охоронних правовідносин, правове регулювання яких здійснюється за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яке надає право орендодавцю вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за оренду речі за час прострочення, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, а не право нараховувати орендну плату у розмірі, передбаченому договором, оскільки останній припинив свою дію.

За наведених обставин та посилаючись на обов`язок відповідача щодо повернення майна з оренди після припинення дії договору оренди, прокурор звернувся з даним позовом до суду про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за оренду в сумі 9360301,49 грн за період 01.11.2020 23.02.2022.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Правовідносини оренди, що склались між сторонами, врегульовані спеціальними нормами Цивільного кодексу України параграфу 4 глави 58 «Найм будівлі або іншої капітальної споруди», статей 283 - 291 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині першій статті 284 Господарського кодексу України законодавець як істотні умови договору оренди визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Виняток з наведеного правила передбачено статтею 764 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також згідно із частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Частиною другою статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX унормовано, що у разі припинення договору оренди єдиного майнового комплексу уповноважений орган управління або його правонаступник зобов`язаний прийняти рішення про балансоутримувача єдиного майнового комплексу, повідомити про це орендодавця та забезпечити прийняття єдиного майнового комплексу на баланс протягом трьох місяців з дати отримання рішення про припинення договору оренди згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Орендар зобов`язаний передати єдиний майновий комплекс підприємству, визначеному уповноваженим органом управління або його правонаступником, а балансоутримувач та уповноважений орган управління зобов`язані прийняти єдиний майновий комплекс згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

За змістом наведених норм із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві та відповідно до якої якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України та статті 216 Господарського кодексу України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України визначено загальне поняття штрафних санкцій, яке у господарському судочинстві включає неустойку, штраф, пеню, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання господарського зобов`язання.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України визначено поняття штрафних санкцій. Ними визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 Цивільного кодексу України).

Тобто, неустойка згідно із частиною другої статті 785 Цивільного кодексу України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас неустойка за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Узагальнюючи наведені висновки стосовно наслідків припинення договору у разі, якщо орендар не повертає майно після припинення строку дії договору, зокрема, у вигляді подальшого неправомірного користування майном, та права орендодавця застосувати передбачений законом спосіб захисту порушеного права - стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 Цивільного кодексу України), суд, у разі звернення з позовною заявою про стягнення неустойки, зобов`язаний встановити факт припинення дії договору оренди, а також факт користування/володіння річчю, яка є предметом договору оренди, поза межами дії договору без наявності на те правових підстав.

Як зазначалось вище, пунктом 10.1. договору оренди визначено, що цей договір діє з моменту його підписання до 01.11.2020 року включно.

Також, як зазначалось, Господарський суд Одеської області, відмовляючи рішенням від 21.10.2021 у справі №916/1704/21 у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 1707118,36 грн та нарахованої пені в сумі 282 885,89грн, виходив із того, що договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 припинив свою дію 01.11.2020.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.10.2021 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №916/1704/21, які набрали законної сили, встановлено преюдиційний факт, який відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню, стосовно того, договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» від 15.11.2000 є припиненим з 01.11.2020.

Матеріали справи не містять акту приймання-передачі майна з оренди, як того вимагає пункт 2.4. договору оренди на підтвердження повернення орендарем орендованого майна.

При цьому відповідачем у відзиві на позов не заперечувалось використання цілісного майнового комплексу після припинення дії договору оренди.

При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 (пункти 137-139).

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України. У частині першій статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Такого правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, постанові від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17 та у постанові від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18 (пункт 51).

До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1806/17 та постанові від 06.07.2021 у справі № 906/562/20.

Господарський суд Одеської області, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини відповідача у зволіканні у поверненні державного майна з оренди, в тому числі щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу, тоді як саме позивач не вжив дієвих заходів, направлених на повернення орендованого майна.

Однак з таким висновком суду першої інстанції, який був покладений в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Порядок здійснення комплексу заходів і процедур, пов`язаних з поверненням орендованого державного майна, в тому числі поверненням цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій, їх структурних підрозділів, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів після припинення (внаслідок закінчення строку) договору оренди, розірвання договору оренди за погодженням сторін або за рішенням суду врегульовано Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом Фонду державного майна України № 847 від 07.08.1997 (надалі Порядок №847).

Цей Порядок поширюється на випадки повернення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій, їх структурних підрозділів, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів (далі - орендовані підприємства) після припинення (внаслідок закінчення строку) договору оренди, розірвання договору оренди за погодженням сторін або за рішенням суду (пункт 2 Порядку №847).

Порядок передбачає певну етапність повернення орендодавцю цілісного майнового комплексу у разі припинення строку дії договору.

Відповідно до пункту 3 Порядку №847 інвентаризація та оцінка майна орендованого підприємства здійснюються до дати закінчення договору оренди.

Згідно із пунктом 4 Порядку №847 зміст та послідовність процедур припинення або розірвання договору оренди і реорганізації орендованого підприємства визначаються цим Порядком (якщо інше не передбачено актом Кабінету Міністрів України), договором оренди та досягнутою між орендодавцем і орендарем не пізніше як за три місяці до визначеної дати припинення (розірвання) договору оренди домовленістю, яка може бути оформлена відповідною угодою.

Відтак, оскільки орендодавцем і орендарем не була укладена угода-домовленість про зміст та послідовність процедур припинення договору оренди від 15.11.2000, то повернення майна має відбуватися відповідно до положень Порядку №847, вимог цивільного законодавства та умов договору оренди майна.

Пунктом 5 Порядку №847 встановлено, що на підставі досягнутої домовленості орендодавець своїм наказом утворює спільну комісію по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства (надалі - Комісія). До складу Комісії входять представники орендодавця і орендаря. На вимогу однієї з сторін до роботи в Комісії можуть залучатися і представники органу управління відповідним державним майном.

Повна інвентаризація майна орендованого підприємства проводиться інвентаризаційною комісією, утвореною орендодавцем, станом на останнє число місяця в період, що настає не раніше ніж за три місяці до дати закінчення строку дії договору оренди та завершується не пізніше зазначеної дати. Дата інвентаризації збігається з датою оцінки (пункт 6 Порядку №847).

Відповідно до пункту 7 Порядку №847 при проведенні повної інвентаризації інвентаризаційна комісія керується Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.93 № 158. Для проведення повної інвентаризації інвентаризаційна комісія може створювати на орендованому підприємстві робочі групи тощо.

Відповідно до пункту 8 Порядку №847 під час проведення інвентаризації Комісія має вирішити такі задачі:

а)здійснити розмежування майна, що належить державі, і майна орендаря;

б)документально засвідчити джерела придбання нових основних засобів та капітального ремонту орендованих державних основних засобів за час від початку оренди до дати інвентаризації;

в)документально підтвердити наявність згоди орендодавця на здійснення орендарем невідокремлюваних поліпшень орендованого майна.

Згідно із пунктом 5-1 Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 № 158, інвентаризація майна, що підлягає поверненню з оренди, проводиться інвентаризаційною комісією, яка утворюється орендодавцем, до складу якої входить представник орендодавця, а також керівник і головний бухгалтер орендаря. Голову інвентаризаційної комісії призначає орендодавець. У разі проведення інвентаризації під час передачі майна державних підприємств та організацій, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів в оренду та у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди або його розірванням їх керівники та головні бухгалтери несуть відповідальність за надання інвентаризаційній комісії достовірної і в повному обсязі інформації.

Згідно з пунктом 10 Порядку №847 за даними інвентаризації складаються зведений акт інвентаризації та протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем, які Комісія подає на погодження орендарю і затвердження орендодавцю. На основі протоколу про результати інвентаризації складаються передавальний і розподільчий баланси з виділенням по кожному рядку часток держави і орендаря.

Крім інвентаризації, Порядок №847 передбачає проведення оцінки цілісного майнового комплексу, яка, відповідно до пункту 12 цього порядку здійснюється на дату повної інвентаризації за даними інвентаризації і передавального балансу в 15-денний строк після їх отримання і оформлюється актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендованого підприємства у разі припинення або розірвання договору оренди.

Після закінчення своєї роботи Комісія подає орендодавцеві і орендареві: а) зведений акт інвентаризації цілісного майнового комплексу орендованого підприємства; б) протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем; в) акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендованого підприємства, із зазначенням у ньому державної і орендарської часток у майні; г) акт приймання-передавання від орендаря орендодавцю державної частки у майні орендованого підприємства; ґ) передавальний баланс; д) розподільчий баланс. Після затвердження акта оцінки визначена за ним державна частка у цілісному майновому комплексі орендованого підприємства повертається орендодавцю згідно з актом приймання-передавання майна (пункти 20, 22 Порядку №847).

Отже, Порядок №847 передбачає вчинення як орендодавцем, так і орендарем, комплексу послідовних дій, необхідних для повернення орендарю цілісного майнового комплексу з орендного користування у разі припинення строку дії договору оренди.

Обов`язковою передумовою для повернення цілісного майнового комплексу державного підприємства з орендного користування є проведення інвентаризації та оцінки орендованого майна, оскільки вчинення зазначених дій має на меті визначення вартості та обсягу майна, що належить орендодавцю (тобто вартості майна, що передавалося в оренду) та орендарю (тобто вартості майна, належного орендарю).

Матеріали справи свідчать про те, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 26.10.2020 №1043 «Про організацію роботи щодо проведення розмежування та оцінки вартості майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», розташованого за юридичною адресою: 68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворово, вул. Лиманська, 18» створено спільну комісію по розмежуванню і оцінці вартості майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» у складі представників Регіонального відділення (Гусаков С.І. перший заступник начальника регіонального відділення, Кузьмич Н.М. начальник відділу контролю договорів оренди регіонального відділення, Загаріна О.А. головний спеціаліст відділу оцінки майна та майнових прав регіонального відділення) та орендаря (Михайлов В.Г. голова правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», Баранова Л.В. головний бухгалтер ПрАТ «Ізмаїльський винзавод»).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 26.10.2020 №1044 «Про організацію роботи щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», розташованого за юридичною адресою: 68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворово, вул. Лиманська, 18» затверджено склад комісії з інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» та наказано комісії у термін до 15.11.2020 провести повну інвентаризацію майна ЦМК станом на 31.10.2020.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 19.11.2020 № 1218 «Про організацію роботи щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», розташованого за юридичною адресою: 68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт Суворово, вул. Лиманська, 18», відповідно до звернення орендаря ПрАт «Ізмаїльський винзавод» від 17.11.2020 щодо перенесення на 1 місяць терміну проведення інвентаризації ЦМК «Ізмаїльський винзавод» (станом на 30.11.2020):

(1)затверджено комісію з інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» у складі двох представників від ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (голова правління - Михайлов В. Г. та головний бухгалтер Баранова - Л.В.) та двох представників Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (начальник відділу супроводження договорів оренди Кузьмич Н.М. та головний спеціаліст відділу оціночної діяльності Загаріна О. А.);

(2)голові правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Михайлов В.Г.):

-негайно утворити робочі інвентаризаційні групи підприємства; наказ про утворення робочих груп підприємства терміново надати до регіонального відділення;

-при проведенні інвентаризації забезпечити умови і доступ комісії до усіх об`єктів;

(3)комісії у термін до 15.12.2020 провести повну інвентаризацію майна ЦМК станом на 30.11.2020. Зведений акт інвентаризації майна ЦМК, повний пакет матеріалів з інвентаризації майна подати на затвердження в регіональне відділення до 15.12.2020 (включно);

(4)голові правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Михайлов В.Г.) після затвердження зведеного акта інвентаризації майна ЦМК передати повний пакет матеріалів з інвентаризації спільній комісії по розмежуванню і оцінці вартості майна ЦМК «Ізмаїльський винзавод» для здійснення розмежування майна, що належить державі, і майна орендаря, та підготовки проекту акта оцінки, а його копію суб`єкту оціночної діяльності;

(5)голові правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Михайлов В.Г.) та головному бухгалтеру ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Баранова Л.В.) на основі протоколу про результати інвентаризації терміново скласти (перший) передаточний баланс підприємства, та на основі результатів незалежної оцінки необоротних активів підприємства та аудиторського висновку скласти уточнений (другий) передаточний баланс з виділенням по кожному рядку часток держави і орендаря та підтвердити його підписом та печаткою. Передаточні баланси надати спільній комісії по розмежуванню і оцінці вартості майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод»;

(6)голові правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Михайлов В.Г.) замовити аудиторську перевірку стану бухгалтерської звітності, обліку первинних документів та іншої інформації щодо фінансово-господарської діяльності на підприємстві. Аудиторський висновок, складений з урахуванням вимог Положення та розділу 2 Порядку надати до Регіонального відділення до 06.01.2021;

(7)попереджено голову правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Михайлов В.Г.) та головного бухгалтера ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (Баранова Л.В.) про персональну відповідальність за достовірність та повноту наданої інвентаризаційній комісії інформації;

(8)вважати таким, що втратив чинність наказ регіонального відділення від 26.10.2020 №1044;

(9)відділу супроводження договорів оренди (Кузьмич Н.М.) довести цей наказ до членів комісії, керівництва ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» та до членів спільної комісії по розмежуванню і оцінці вартості майна ЦМК «Ізмаїльський винзавод».

Отже, Регіональне відділення, як орендодавець державного майна, виконало свій обов`язок щодо створення інвентаризаційної комісії, передбачений пунктом 5-1 Положення про інвентаризацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.93 №158, чим фактично було розпочато процедуру повернення цілісного майнового комплексу з оренди.

В матеріалах справи містяться копії листів Регіонального відділення, адресованих на адресу ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», а саме:

-від 08.10.2020 №11-06-04493, в якому, в доповнення до листа від 01.10.2020 №11-067-04398 про відмову у продовженні договору оренди, Регіональне відділення повідомило відповідача, що йому терміново необхідно розпочати роботу з повернення майна ЦМК із оренди, надати до регіонального відділення кандидатури до складу Комісії з інвентаризації орендованого майна ЦМК та Комісії щодо проведення розмежування та оцінки вартості майна ЦМК;

-від 27.01.2022 №11-06-00362, в якому на лист відповідача від 04.01.2022 №2 Регіональне відділення повідомило, що процедура повернення майна державних підприємств з оренди після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання здійснюється відповідно до постанови КМУ від 02.03.1993 №158 «Про затвердження Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання)» та наказу ФДМУ від 07.08.1997 №847 «Про затвердження Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди»;

-лист від 26.04.2022 №11-06-00947 про надання ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» наступних документів: 1)зведеного акту інвентаризації ЄМК «Ізмаїльський винзавод»; 2)протоколу розподілу вартості майна між Регіональним відділенням та ПрАТ «Ізмаїльський винзавод»; 3)акту оцінки вартості ЄМК «Ізмаїльський винзавод» із зазначенням частки держави та підприємства у майні; 4)акту приймання-передачі державної частки у майні від ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» до Державного підприємства «Управління справами Фонду державного майна України» (новий балансоутримувач), підписаний з боку ПрАТ; акт приймання-передачі між ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ДП «Управління справами Фонду державного майна України»; передавальний та розподільчий баланс;

-лист від 09.06.2022 №11-06-01159, в якому Регіональне відділення повідомило відповідача про проведення 17.06.2022 об 11:00 год засідання комісії з питання здійснення роботи з повернення з оренди єдиного майнового комплексу (ЦМК) «Ізмаїльський винзавод» за договором оренди від 15.11.2000 №, припиненого 31.10.2020, у зв`язку з чим викликало уповноважених членів комісії від ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» для участі у засіданні, які з собою повинні мати наступні документи: зведений акт інвентаризації ЄМК «Ізмаїльський винзавод»; 2)протокол розподілу вартості майна між Регіональним відділенням та ПрАТ «Ізмаїльський винзавод»; 3)акт оцінки вартості ЄМК «Ізмаїльський винзавод» із зазначенням частки держави та підприємства в майні; 4)акт приймання-передачі державної частки у майні від ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» до Державного підприємства «Управління справами Фонду державного майна України»; 5)передавальний та розподільчий баланс.

Крім того, позивач на підтвердження своєї позиції стосовно того, що процедура повернення цілісного майнового комплексу із оренди не завершена саме через неправомірні дії відповідача, надало копію акту б/н від 15.12.2021 виїзду комісії з приймання-передачі державного майна з оренди ЦМК «Ізмаїльський винзавод» орендованого ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», з метою постановки на баланс державного підприємства «Управління справами Фонду державного майна України» (), відповідно до якого при виїзній перевірці стану державного нерухомого майна ЦМК «Ізмаїльський винзавод», розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Гагаріна, 44, вул. Гагаріна, 54, смт Суворово, вул. Лиманська, 18, Ренійський район, с.Плавні, виявлено, що територія огороджена, в`їзні ворота зачинені, двері приміщення будівлі зачинено, працівників ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» на території не виявлено. Також зазначено, що від голови правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» Михайлова В.Г. в день перевірки, 15.12.2021, надійшов електронний лист за №183 у відповідь на запит РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях з організації доступу до об`єктів ЦМК, в якому зазначено про захворювання керівного складу підприємства та повідомлено про неможливість забезпечення доступу комісії до ЦМК та висловлено прохання про відкладення огляду ЦМК на іншу дату.

Також позивачем до матеріалів справи долучено протокол від 17.06.2022 засідання Комісії з повернення майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» після припинення договору оренди № від 15.11.2000, з наступним порядком денним:

1)повернення із оренди майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди;

2)стан виконання доручення Фонду державного майна України від 25.04.2022 №Д4/3 щодо забезпечення відновлення державного контролю над майном цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод»;

3)інше.

Із протоколу засідання комісії від 17.06.2022 вбачається, що по першому питанню порядку денного голова комісії Лариса Кісь доповіла про повідомлення всіх членів комісії про дату, час та місце засідання комісії, про присутніх і відсутніх членів комісії, причини їх відсутності. Зокрема, зазначила про відсутність членів інвентаризаційної комісії Михайлова В.Г. - голови правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» та ОСОБА_1 головного бухгалтера ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», присутність представника ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» Лобанова Р. за довіреністю від 01.04.2022 з правом приймати участь у переговорах без права голосування щодо прийняття рішень на засіданні комісії. Серед іншого, голова комісії доповіла, що на даний час провести повну інвентаризацію майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» та скласти зведений акт інвентаризації, протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем, а також передавальний і розподільчий баланс неможливо через наступне:

-ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» надавалися кандидатури до складу комісії (лист №158 від 13.10.2021, лист №8 від 13.01.2022), які були включені до складу комісії (голова правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» В.Михайлов та головний бухгалтер Л.Баранова), але в засіданні комісії жодного разу участі не приймали (акт виїзду комісії від 15.12.2021, цей протокол), без надання голові комісії документів, які підтверджують правомірність та/або наявність поважних причин неявки;

-головою правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» В.Михайловим 15.12.2021 та 09.02.2022 не забезпечено виконання передумов для початку перевірки фактичної наявності цінностей (п.10 Порядку №158) шляхом обов`язкового підрахунку, зважування, обміру, не забезпечено присутність матеріально відповідальних осіб підприємства (п.11 Порядку №158), та пред`явлення для огляду основних засобів (акт виїзду комісії від 15.12.2021), що унеможливлює проведення інвентаризації фактичних залишків в цілому;

-головою правління ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» В.Михайловим та головним бухгалтером Л.Барановою занесені до опису невиробничих необоротних активів (житловий фонд) дані про залишки цінностей без зазначення матеріально відповідальних осіб та за даними обліку без перевірки наявності технічних паспортів або іншої технічної документації, документів на основні засоби, їх фактичної наявності (п.16 Порядку №158).

З другого питання порядку денного голова комісії зазначила, що до Регіонального відділення надійшло Доручення Фонду державного майна України від 25.04.2022 №Д4/3 щодо забезпечення відновлення державного контролю над майном єдиного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод» (наявний в матеріалах справи, т.1 а.с.219), про що було повідомлено колишньому орендарю, та необхідності забезпечення завершення складання низки документів за переліком, наведеним у дорученні.

Також голова комісії повідомила, що 26.04.2022 Регіональним відділенням на адресу ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» було направлено лист про необхідність надання документів за переліком, визначеним у Дорученні №Д4/3, а саме: зведеного акту, протоколу розподілу вартості, акту оцінки, передавального та розподільчого балансу, у тому числі на виконання п.7 Порядку №158 за наслідками дій, проведених членами Комісії 09.02.2022, підготувати пропозиції інвентаризаційної комісії щодо врегулювання встановлених різниць, що повинно відбутися у 5-денний термін після подання інвентаризаційних описів ПрАТ «Ізмаїльський винзавод». Жодної відповіді на вказаний лист не надходило.

У зв`язку з наведеним, запропоновано представнику ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» надати пояснення з приводу підтвердження або спростування наведених обставин, на що представник ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» Р.Лобанов пояснив, що документи, які запрошувались, у нього відсутні, а причини ненадання їх з боку ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» на запит Регіонального відділення від 26.04.2022 йому не відомі.

Член комісії Л.Антоненко запропонував до обговорення можливість застосування положення пункту 11 Порядку №847.

За підсумками обговорення кожного з питань порядку денного комісією вирішено:

1)рекомендувати орендодавцю Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях прийняти рішення про згоду на передачу майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» та повідомити про прийняте рішення Уповноважений орган управління Фонд державного майна України;

2)рекомендувати Уповноваженому органу управління Фонду державного майна України визначити державне підприємство, у повне господарське відання якого буде передано майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» шляхом видання наказу для проведення ним інвентаризації самостійно протягом трьох місяців після прийняття на баланс;

3)рекомендувати державному підприємству, визначеному Фондом державного майна України та за яким буде закріплено на праві повного господарського відання майно цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», здійснити комплекс заходів щодо приймання в повне господарське відання майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» відповідно до п.11 Порядку №847.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що він виконав та продовжує виконувати свої зобов`язання на виконання наказів Регіонального відділення, та здійснює заходи з передачі майна з оренди в порядку, передбаченому чинним законодавством.

На підтвердження зазначених доводів відповідачем надано копії наступних документів:

-листи від 13.10.2021 №158, 13.01.2022 №5, 30.06.2022 №41, адресовані Регіональному відділенню, щодо кандидатур для включення до складу комісії з інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод»;

-лист від 17.08.2020 №110, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого на виконання листа РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 15.07.2020 №11-08-02847 відповідач надав зведений акт інвентаризації майна, інвентаризаційні описи основних засобів, інвентаризаційний опис необоротних активів, що не підлягають приватизації, з додатком на 44 арк.;

-лист від 17.08.2020 №110, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого на виконання листа РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 15.07.2020 №11-08-02847 відповідач надав копії технічних паспортів та документів на землю щодо ДП «Ізмаїльський винзавод» та фінансовий звіт і баланс;

-листи від 17.08.2020 №113 та №114, адресовані Регіональному відділенню, якими на виконання листа РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 15.07.2020 №11-08-02847 відповідач у вказаних листах виклав опис об`єкту із зазначенням його призначення та стану використання і пооб`єктний опис об`єктів нерухомого майна ЦМК;

-лист від 15.12.2020 №217, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого на виконання наказу РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 26.10.2020 №1044 «Про організацію роботи щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» (із змінами) відповідач надав матеріали інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод»;

-лист від 16.01.2021 №18, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого на виконання наказу РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях від 26.10.2020 №1044 «Про організацію роботи щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» (із змінами) відповідач надав матеріали інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод»;

-лист від 23.03.2021, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого відповідач надав матеріали інвентаризації ЦМК «Ізмаїльський винзавод» станом на 30.11.2020, зокрема інвентаризаційні описи №1-7 та зведений акт у 2-х примірниках, з додатками: матеріали інвентаризації;

-лист від 27.05.2021, адресований ДП «Управління справами ФДМУ», в якому відповідач повідомив, що погоджується з умовами договору надання послуг виконання незалежної оцінки майна, предметом якого є надання послуг з проведення незалежної оцінки об`єктів нерухомого майна цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський виноробний завод», та гарантував надання всієї необхідної інформації про об`єкт оцінки;

-витяг із звіту про незалежну оцінку основних засобів (рухомого та нерухомого майна) державного підприємства «Ізмаїльський виноробний завод», (з урахуванням права користування земельною ділянкою), який розташований за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворове, вул. Лиманська, буд. 18, складений 29.07.2021 Дочірнім підприємством «Європейський центр консалтингу та оцінки» на замовлення Державного підприємства «Управління справами Фонду державного майна України», платник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод»;

-лист від 04.01.2022 №2, адресований Регіональному відділенню та до відома Фонду державного майна України і ДП «Управління справами Фонду державного майна України», відповідно до якого відповідач передав матеріали інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» станом на 31.12.2021, складені із врахуванням звіту про незалежну оцінку основних засобів (рухомого та нерухомого майна) державного підприємства «Ізмаїльський виноробний завод», (з урахуванням права користування земельною ділянкою), який розташований за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворове, вул. Лиманська, буд. 18, складений 29.07.2021 Дочірнім підприємством «Європейський центр консалтингу та оцінки». З метою проведення заходів з повернення ЦМК з оренди та передачі на баланс ДП «Управління справами Фонду державного майна України» відповідач просив надати таку інформацію: які дії необхідно вжити ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» для повернення ЦМК з оренди та передачі на баланс ДП «Управління справами Фонду державного майна України» у зв`язку із закінченням дії договору оренди; перелік документів для проведення заходів з повернення ЦМК з оренди та передачі на баланс ДП «Управління справами Фонду державного майна України»; інформації щодо необхідності проведення аудиту господарської діяльності ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» та станом на яку дату проводити аудит. Додатком до вказаного листа зазначено матеріали інвентаризації ДП «Ізмаїльський винзавод» станом на 31.12.2021;

-наказ Регіонального відділення від 30.06.2022 №465 «Щодо проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод»», яким визначено дату інвентаризації 30.06.2022 та доручено керівнику ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» забезпечити проведення інвентаризації станом на 30.06.2022, а також забезпечити достовірне відображення інформації щодо складу об`єкта в матеріалах інвентаризації, скласти зведений акт інвентаризації, передаточний баланс та передати матеріали інвентаризації до Регіонального відділення до 15.07.2022;

-наказ Регіонального відділення від 30.06.2022 №466 «Про затвердження складу комісії з інвентаризації цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод»», яким затверджено інвентаризаційну комісію у складі представників відповідача;

-лист від 15.07.2022 №71, адресований Регіональному відділенню, відповідно до якого відповідач надав матеріали з проведення інвентаризації цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», з додатком на 78 арк.

Суд першої інстанції, встановлюючи обставини відсутності вини відповідача у неповерненні майна з оренди, виходив з того, що з копії листа ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» за №110 від 17.08.2020 вбачається, що позивачу не менш ніж за 3 місяці до закінчення терміну дії договору оренди було надано зведений акт інвентаризації майна, інвентаризаційні описи основних засобів, інвентаризаційний опис необоротних активів, що не підлягають приватизації на 44 аркушах (т.1 а.с.129). Підпис особи про отримання вказаного листа візуально співпадає з підписом особи про отримання позивачем листа ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» за №71 від 15.07.2022 щодо надання матеріалів інвентаризації на 78 аркушах, пов`язаної з приватизацією цілісного майнового комплексу державного підприємства «Ізмаїльський винзавод». В судовому засіданні представником позивача було підтверджено отримання Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях вищевказаних матеріалів. Також суд вказав, що відповідач надавав позивачу матеріали інвентаризації ЦМК листом від 15.12.2020 №17 (т.1 а.с.144) та листом від 23.03.2021 (т.1 а.с.147).

Колегія суддів вважає, що листи відповідача, направлені ним на адресу Регіонального відділення, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не є належними доказами у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, адже наявність таких листів не свідчить про те, що відповідач надавав позивачу матеріали інвентаризації цілісного майнового комплексу, оскільки жодний із листів, наданий відповідачем, не містить ані додатків, ані доказів направлення чи надання їх безпосередньо позивачу, у зв`язку з чим неможливо встановити які саме документи надавались позивачу та чи мало місце їх надання.

Надані відповідачем накази Регіонального відділення від 30.06.2022 №465 та від 30.06.2022 №466, з посиланням на те, що не завершивши заходи, визначені наказом Регіонального відділення від 26.10.2020 №1044, ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» знову вимушений виконувати ті ж самі дії інвентаризації вже по новому наказу від 30.06.2022 №465, не мають значення для вирішення спору, оскільки вони видавались Регіональним відділенням на виконання повноважень, пов`язаних із приватизацією цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод», а не з поверненням його з оренди.

Колегія суддів, оцінивши надані відповідачем докази, та врахувавши, що за змістом абзацу другого частини першої статті 614 Цивільного кодексу України обов`язок доказування невинуватості особи, яка порушила зобов`язання, покладається саме на цю особу, у даному випадку на відповідача, вважає, що останнім не доведено, що ним вжито належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди у зв`язку з припиненням орендних правовідносин, або існування обставин, які б перешкоджали йому повернути майно з оренди.

При цьому посилання суду першої інстанції на створення інвентаризаційної комісії з порушенням пункту 6 Порядку №847, внаслідок чого фактично інвентаризаційна комісія позивачем була створена тільки 19.11.2020 (а не 31.07.2020), і вказану комісію було зобов`язано до 15.12.2020 провести повну інвентаризацію майна ЦМК станом на 30.11.2020 (а не станом на 31.10.2020), а також на невжиття орендодавцем, починаючи з 16.12.2020, дій, передбачених пунктом 11 Порядку №847, яким унормовано послідовність дій у випадку неможливості проведення інвентаризації, пов`язаною з ухиленням орендаря від повернення орендованого майна, протягом періоду, за який нараховано неустойку (01.11.2020 23.02.2022), не дають підстав для висновку про зволікання позивача у поверненні державного майна із оренди, не спростовують фактичних обставин щодо неповернення ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» державі орендованого цілісного майнового комплексу та не виправдовують дій відповідача, який протягом вже більш ніж двох років після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно не повернув.

До того ж, слід зазначити, що орендодавцем здійснені дії, направлені на вжиття заходів на виконання пункту 11 Порядку №847, про що свідчить протокол від 17.06.2022 засідання Комісії з повернення майна цілісного майнового комплексу «Ізмаїльський винзавод» після припинення договору оренди № від 15.11.2000.

Натомість доказів неправомірних дій (бездіяльності) Регіонального відділення, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформлення повернення відповідачем орендованого майна, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Перевіривши долучений до позовної заяви розрахунок неустойки за договором оренди від 15.11.2000 за період 01.11.2020 23.02.2022, колегія суддів встановила, що він є арифметично вірним та корегуванню не потребує, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути 9360301,49 грн неустойки за неповернення об`єкту оренди.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з підстав нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги слід стягнути з відповідача на користь прокуратури.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/1307/22 скасувати

3.Позов керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях задовольнити.

4.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» () до Державного бюджету України (УДКСУ в Ізмаїльському районі Одеської області, р/р 0014, МФО 828011, , банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області) неустойку у розмірі подвійної плати за оренду у сумі 9360301 /дев`ять мільйонів триста шістдесят тисяч триста одну/ грн 49 коп.

5.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» () на користь Одеської обласної прокуратури 140404 /сто сорок тисяч чотириста чотири/ грн 52 коп витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

6.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» () на користь Одеської обласної прокуратури 210606,78 /двісті десять тисяч шістсот шість/ грн 78 коп витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7.Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.04.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран