ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2023 р. Справа№ 911/906/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Шапрана В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 09.03.2023:

від позивача: Пелих О.Д.

від відповідача: не з`явились

від третьої особи-1: не з`явились

від третьої особи-2: Зозуля О.Г.

від третьої особи-3: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест"

на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 (повний текст підписано 17.10.2022)

у справі № 911/906/21 (суддя - Конюх О.В.)

за позовом Державного підприємства "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв"

до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне управління справами

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвест"

Виконавчий комітет Калинівської селищної ради Броварського району Київської області

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», м. Київ (далі - позивач), звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 31.05.2012 №65 «Про скасування рішення виконавчого комітету №110 від 25 серпня 2011 року».

За твердженням позивача, скасувавши рішення про присвоєння адреси та не присвоївши нової адреси об`єктам позивача, відповідач порушив права позивача стосовно його майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі №911/906/21 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 31.05.2012 №65 "Про скасування рішення виконавчого комітету №110 від 25 серпня 2011 року".

Судове рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що самостійне скасування виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області власного рішення про присвоєння адреси об`єктам позивача ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» порушує права позивача стосовно його майна та є незаконним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвест" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі №911/906/21 скасувати та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції не було встановлено та доведено існування на території Калинівської селищної ради Броварського району Київської області об`єктів нерухомого майна, які позивач вказав у позові, у тому числі, на час прийняття виконкомом Калинівської селищної ради оскаржуваного рішення №65 від 31 травня 2012 року.

Також апелянт зазначає, що доказів створення позивачем вказаних будівель на території Калинівської селищної ради Броварського району Київської області та їх існування, зокрема ,станом на 31 травня 2012 справа не містить. У змісті оскаржуваного рішення про наявність наших вимог дослідити дану обставину не зазначено.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу, письмові пояснення учасників апеляційного провадження та клопотання

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 20.12.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, позивач вказує, що в актах органів місцевого самоврядування, які регулюють відносини з присвоєння, зміни та анулювання адрес об`єктам нерухомості зазначається, що підставами для анулювання адреси є знищення самого об`єкта адресації, оскільки, об`єкти позивача не зруйновані, рішення відповідача про скасування адреси є протиправним і необґрунтованим та таким, що порушує право позивача.

22.12.2022 через відділ документального забезпечення суду від апелянта надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем не надано доводів, які б дійсно спростовували підстави апеляційного оскарження, зазначені в апеляційній скарзі.

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, третя особа-1 у своєму відзиві, наданому до суду 22.12.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Також третя особа-1 зазначає, що наведені в апеляційній скарзі обставини не стосуються ані предмета спору, ані обставин справи №910/906/21.

Водночас третя особа-1 зазначає, що скаржник навмисно порушує логіку, підміняючи тези, висновки, які містяться у рішенні суду першої інстанції, оскільки оскаржуване рішення відповідає ст.ст. 236, 238 ГПК України, а численні клопотання скаржника зводилися до встановлення судом порядку розгляду справи, який уже передбачений Господарським процесуальним кодексом України та був неодноразово повідомлений скаржнику.

30.01.2023 через відділ документального забезпечення суду від апелянта надійшла відповідь на відзив третьої особи-1, відповідно до якої останній зазначає, що відзив третьої особи-1 не містить конкретики та не ґрунтується на аналізі, запереченні чи визнанні конкретних обставин, наведених у апеляційній скарзі, як підстави доводів та вимог апеляційного оскарження.

30.01.2023 через відділ документального забезпечення суду від апелянта надійшла інформація про зміну у назві учасника справи.

09.03.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, в якому останній зазначає, що повністю визнає заявлені позовні вимоги, а також зазначає про відсутність можливості прибуття уповноваженого представника до будівлі суду.

09.03.2023 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи-3 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи-3, в якому останній зазначає, що повністю визнає заявлені позовні вимоги, а також зазначає про відсутність можливості прибуття уповноваженого представника до будівлі суду.

09.03.2023 через відділ документального забезпечення суду від апелянта надійшло клопотання про обов`язковість участі в судовому засіданні представника відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/906/21. Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 до надходження матеріалів справи №911/906/21 з Господарського суду Київської області.

17.11.2022 матеріали справи №911/906/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/906/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.12.2022.

05.12.2022 до суду надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" Зозулі О.Г. про відвід (самовідвід) колегії суддів у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 у справі № 911/906/21 визнано необґрунтованим відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя: Скрипки І.М., суддів - Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" про відвід суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. та ухвалу Північного апеляційного госпоадсрького суду передано для розгляду колдегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Сотніков С.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 у справі № 911/906/21 у задоволенні зави Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Скрипки І.М., суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 911/906/21 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 у справі № 911/906/21 заяву суддів Скрипки І.М.Михальської Ю.Б та Тищенко А.І. про самовідвід у справі № 911/906/21 задоволено. Матеріали справи №911/906/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст.32 ГПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2022 справу № 911/906/21 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Шапран В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 розгляд справи № 911/906/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрросінвест" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 призначено на 02.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 відкладено на 09.03.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 09.03.2023 з`явився представник третьої особи-2 (скаржника), який підтримав апеляційну скаргу з викладених у апеляційній скарзі підстав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення.

У судове засідання 09.03.2023 з`явився представник позивача, який проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання 09.03.2023 з`явився представник третьої особи-1, який проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач та третя особа-3 в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлялися належним чином.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників відповідача та третьої особи-3 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а тому суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Водночас колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що відповідач та третя особа-3 скористались своїм правом на подання клопотання про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників, а також зважаючи на те, що явка учасників обов`язковою не визнавалась, клопотання третьої особи-2 про обов`язковість участі в судовому засіданні представника відповідача задоволенню не підлягаю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва від 21.09.2007 №326 «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» закріплене на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, у тому числі: нежитловий будинок площею 136,00 кв.м та металевий ангар площею 484,00 кв.м, що знаходиться в с. Калинівка, Броварського району, Київської області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.08.2011 №775-р «Про передачу цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» у державну власність» прийнято пропозицію Державного управління справами та Київської міської ради щодо передачі цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (м. Київ, вул. О.Гончара, 84) у державну власність та управління Державного управління справами. Скасовано як таке, що не реалізоване, розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 №285.

Виконавчий комітет Калинівської селищної ради, розглянувши лист Генеральної дирекції з обслуговування іноземних представництв Київської міської ради про надання поштової адреси на належне їм майно, а саме нежитловий будинок площею 136 кв.м. та складське приміщення/металевий ангар/ площею 484,кв.м. у селищі Калинівка по вул. Ігорєва, якими дирекція користується з 1994 року, своїм Рішенням від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння поштової адреси» надала Генеральної дирекції з обслуговування іноземних представництв Київської міської ради поштову адресу: селище міського типу Калинівка, вул. Чернігівська,11/5, Броварського району, Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 31.05.2012 №65 «Про скасування рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №110 від 25.08.2011 скасовано рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради №110 від 25.08.2011, як таке, що не відповідає нормам, передбаченим чинним законодавством України.

Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва від 04.07.2012 №332 «Про внесення змін та доповнень до Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 21.09.2007 №326 «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» (із змінами та доповненнями) внесено зміни щодо площ об`єктів, а саме по позиції 76 цифри « 484,00» замінено цифрами « 554,9», по позиції 77 цифри « 136,00» замінено цифрами « 118,4», у графі 6 слова «Калинівка» замінено словами «с. Калинівка вулиця Чернігівська, 11/5 літера «А-1». У наступному вказаний Наказ від 04.07.2012 №332 скасований Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва від 25.12.2014 №465; відтак, залишився чинним Наказ Головного управління комунальної власності м. Києва від 21.09.2007 №326 у первинній редакції до внесення змін.

Актом від 14.02.2013 приймання-передачі цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» із комунальної власності територіальної громади міста Києва та управління Київської міської ради у державну власність та управління Державного управління справами станом на 01.01.2013 комісією проведено обстеження об`єкта передачі цілісного майнового комплексу комунального підприємства Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» (01054, м. Київ, вул. О.Гончара, 84), який належить територіальній громаді м. Києва та перебуває в управлінні Київської міської ради і передається з комунальної власності у державну власність та управління Державного управління справами.

Розпорядженням Керівника Державного управління справами від 09.04.2013 №70 було припинено діяльності комунального підприємства «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв», шляхом реорганізації (перетворення) у Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв». Встановлено, що Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» є правонаступником прав та обов`язків комунального підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв».

Рішенням Калинівської селищної ради від 22.08.2013 №55 «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці, що належить ТОВ «Укрросінвест» присвоєно земельній ділянці площею 2,2 га, що належить українсько-російській інвестиційній компанії ТОВ «Укрросінвест» на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серія КВ №002729 від 20.03.2000 виданого Броварською районною радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 наступну поштову адресу: селище міського типу Калинівка, вулиця Чернігівська, 13, Броварського району, Київської області.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2013 №14966612 вбачається, що будівлі (нежитлова будівля та ангар) за адресою: Київська обл. Броварський р-н, смт. Калинівка, вул. Чернігівська, 11/5 перебувають у державній власності, власником є Державне управління справами.

Відповідно до абзацу 8 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (чинного на момент отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14966612) документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти майном.

28.07.2016 позивач зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право господарського відання на вказане майно. Це підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2019 року №161742319.

Згідно з п. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути і використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Позивач вважає протиправним і незаконним рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 31.05.2012 №65 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №110 від 25 серпня 2011 року «Про присвоєння поштової адреси» та просить суд його скасувати.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За станом на 25.08.2011 діяла Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджена Наказом Держбуду від 24.05.2001 №127 (редакція від 23.07.2010), відповідно до якої метою технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд було визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. Технічна інвентаризація передбачала первинну технічну інвентаризацію об`єктів та поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи для встановлення змін за певний період часу після первинної інвентаризації (пункт 1.2). На підставі матеріалів технічної інвентаризації складались інвентаризаційні справи та технічні паспорти (пункт 1.4).

До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належали будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, господарські будівлі та споруди (розділ 2).

Пунктом 3.1 вказаної Інструкції було передбачено, що технічній інвентаризації підлягають об`єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди.

За станом на 2011-2012 роки державна реєстрація права власності здійснювалась на підставі Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 № 1692/5), відповідно пункту 1.7 якого державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об`єкт.

Відповідно до пункту 3.11 вказаного Тимчасового положення, витяг про державну реєстрацію прав містить: дату видачі та номер витягу про державну реєстрацію прав; реєстраційний номер об`єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації; тип (призначення) об`єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації (житловий будинок, квартира, приміщення, об`єкт незавершеного будівництва тощо); адресу (місцезнаходження) об`єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації; відомості про власника (власників); підстави виникнення, переходу чи припинення права власності; форму власності; вид спільної власності та розмір часток, якщо майно належить на праві спільної часткової власності; відомості про правонабувача (правонабувачів); підстави виникнення, переходу чи припинення речового права; зміст і характеристика речового права; строк дії речового права; дату прийняття рішення про державну реєстрацію прав; особливі позначки реєстратора БТІ (дані, у разі їх наявності, про самочинне будівництво, про накладення заборони та/або арешту, про перебування майна у податковій заставі тощо); прізвище, ім`я, по батькові та підпис реєстратора БТІ; прізвище, ім`я, по батькові та підпис керівника БТІ або уповноваженої ним особи. Зазначений витяг скріплюється печаткою БТІ.

Відтак, проведення технічної інвентаризації було неможливим без надання об`єкту адреси, яка була невід`ємною частиною ідентифікації нерухомого майна як об`єкта цивільних прав та цивільного обороту; реєстрація права власності здійснювалась за умови наявності матеріалів технічної інвентаризації, а відомості про адресу об`єкта були необхідними для проведення такої технічної інвентаризації та були обов`язковою складовою відомостей про об`єкт, які вносилися до Державного реєстру прав.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, за змістом листа Генеральної дирекції з обслуговування іноземних представництв від 26.06.2011 №29/310-998 (зареєстрованому у Калинівській селищній раді 25.08.2011 за вх. №129), позивач звертався до відповідача про присвоєння нежитловому будинку та складському приміщенню поштової адреси саме з метою проведення інвентаризації та виготовлення технічних паспортів.

Відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 07.08.2011) до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: 1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; 2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Посилання третьої особи на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до яких третя особа твердить, що адреси присвоюються самостійним об`єктам нерухомості, а присвоєння адреси це сукупність дій щодо внесення до реєстру адрес (реєстрової книги населеного пункту) із внесенням до схеми землеустрою із відображенням у Державному земельному кадастрі тощо судом першої інстанції правомірно визнано безпідставними, оскільки вказаний закон в редакціях як за станом на дату прийняття рішення №110 (редакція від 19.05.2011) так і на дату прийняття рішення №65 (редакція від 22.03.2012) не містила тих положень щодо присвоєння адрес, на які посилається третя особа 2.

У Великому тлумачному словнику сучасної української мови слово «адреса» тлумачиться як позначення місця розташування житла людини або будівлі (території) юридичної особи.

У сучасній українській мові та регіональному законодавстві України по відношенню до нерухомого майна адреса розуміється як його ідентифікатор, що визначає місце розташування нерухомого майна на території населеного пункту.

Зважаючи на вищевикладене, спростовуються твердження скаржника щодо відсутності підстав для прийняття рішення від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння адреси» у зв`язку із відсутністю зареєстрованого права власності позивача, а також щодо присвоєння адреси вказаним рішенням не об`єктам нерухомого майна, а надання такої адреси юридичній особі Генеральний дирекції з обслуговування іноземних представництв. Присвоєння адреси є повноваженням органу місцевого самоврядування, є невід`ємною частиною ідентифікації та оформлення нерухомого майна як об`єкту цивільних прав та цивільного обороту, передує та є обов`язковою умовою для проведення технічної інвентаризації з наступним здійсненням державної реєстрації права власності.

Також неспроможними є посилання третьої особи на розбіжності у зазначенні площ об`єктів нерухомого майна, позаяк такі не стосуються прийняття рішень щодо присвоєння поштової адреси та усуваються саме у процесі належно проведеної технічної інвентаризації. Посилання на «намагання позивача прикрити нестачу майна за рахунок майна іншої особи» є голослівними припущеннями.

На підставі викладеного суд відхиляє також посилання третьої особи на невиконуваність рішення від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння адреси» та відсутність порушених прав позивача оскаржуваним рішенням від 31.05.2012 №65 «Про скасування рішення виконавчого комітету №110 від 25.08.2011» як на момент його прийняття, так і на день перегляду оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції.

Стаття 321 Цивільного кодексу передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права обмежений у його здійсненні.

Як зазначає позивач, незважаючи на той факт, що майно належить позивачу на праві господарського відання та є державною власністю, відповідно до спірного рішення відповідача від 31.05.2012 №65, таке майно на даний час не має адреси.

Колегія суддів погоджується з тим, що право власності третьої особи Державного управління справами на об`єкт нерухомого майна №2 (у складі нежитлової будівлі А-1 площею 118,4 кв.м. та ангару площею 554,9 кв.м.) було зареєстроване 19.12.2013, а право господарського відання позивача на вказаний об`єкт 28.07.2016, тобто після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, при цьому, як вбачається із матеріалів справи, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться дані про адресу вказаного об`єкту - Київська область, Броварський район, смт. Калинівка, вул. Чернігівська 11/5.

Відповідно до ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими Законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Колегія суддів зазначає, що скасування рішення від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння поштової адреси» у тому числі, але не виключно позбавляє можливості внесення відомостей про об`єкт до Містобудівного кадастру (у порядку Постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 559), а також виконання положень статей 26-3, 26-5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції Закону України від 17.10.2019 № 199-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку надання адміністративних послуг у сфері будівництва та створення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», наприклад внесення відповідних відомостей до Реєстру будівельної діяльності (частина восьма ст. 23-3) тощо, створює правову невизначеність, оскільки нерухоме майно зареєстроване за адресою, якої в натурі не існує.

Відтак, колегія суддів погоджується з твердженням позивача та третьої особи-1 щодо того, що оскаржуване рішення, яким скасовано рішення від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння поштової адреси» без прийняття рішення про присвоєння в установленому законом порядку іншої адреси об`єктам права державної власності створює правову невизначеність та порушує правомочності власника - третьої особи 1 Державного управління справами та позивача ДП «Гендирекція з обслуговування іноземних представництв» як особи, за якою зареєстроване право господарського відання на державне майно.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що орган місцевого самоврядування постановивши рішення №65 від 31.05.2012 про скасування рішення №110 від 25.08.2011, діяв виключно в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом та щодо відсутності порушення матеріальних прав позивача оскаржуваним рішенням.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено та не спростовано скаржником, що рішення Калинівської селищної ради від 25.08.2011 №110 «Про присвоєння поштової адреси» та від 31.05.2012 №65 «Про скасування рішення виконавчого комітету №110 від 25 серпня 2011 року» самі по собі не породжують прав власності чи будь-яких інших прав у будь-яких інших осіб, у тому числі і позивача, на земельну ділянку чи майно третьої особи-2.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що розглядаючи спір про визнання незаконним та скасування рішення Калинівської селищної ради від 31.05.2012 №65 в межах предмету доказування, суди не розглядають і не вирішують будь-яких спорів про право власності на майно та земельні ділянки між позивачем та ТОВ «Укрінвест», якщо такі мають місце.

Судом досліджено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (довідка №161742319 від 01.04.2019), та встановлено, що 19.12.2013 (номер запису 3939069) здійснено державну реєстрацію права державної власності за третьою особою 1 Державним управлінням справами на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 12) за адресою Київська область, Броварський район, смт. Калинівка, вул. Чернігівська 11/5, який складається з нежитлової будівлі А-1 площею 118,4 кв.м. та ангару Б площею 554,9 кв.м.; 28.07.2016 (номер запису 15711295) здійснено державну реєстрацію іншого речового права на вказаний об`єкт права господарського відання за позивачем ДП «Гендирекція з обслуговування іноземних представництв».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Суд погоджується з тим, що з юридичного факту здійснення державної реєстрації будь-які права не виникають. Разом із тим, відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Відтак, державна реєстрація права створює спростовувану презумпцію правомірності відомостей, внесених до Реєстру.

Відхиляючи доводи скаржника щодо того, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції не було встановлено та доведено існування на території Калинівської селищної ради Броварського району Київської області об`єктів нерухомого майна, які позивач вказав у позові, у тому числі, на час прийняття виконкомом Калинівської селищної ради оскаржуваного рішення №65 від 31 травня 2012 року, колегія суддів зазначає, що наявність та право позивача на спірні об`єкти нерухомості встановлено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.08.2018 у справі № 911/2050/16.

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника, якщо скаржник вважає, що позивач та третя особа-1 набули права на нерухоме майно неправомірно, або що державна реєстрація прав за позивачем та третьою особою-1 здійснена незаконно чи на підставі неналежних правовстановлюючих документів, або що запис про державну реєстрацію права мовою оригіналу «є підробленим чи був створений внаслідок підробляння» (за умови, якщо така державна реєстрація порушує права третьої особи-2), останній вправі звернутися до суду з відповідним позовом, із врахуванням частини 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Проте, як вірно вказано судом першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, доказів припинення речових прав позивача та третьої особи-1 в установленому законом порядку матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, як це передбачено ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з ч. 3 ст.17 Цивільного кодексу України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.

Стаття 21 Цивільного кодексу України передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Крім цього, в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Проаналізувавши вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що самостійне скасування виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області власного рішення про присвоєння адреси об`єктам позивача ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», порушує права позивача стосовно його майна та є незаконним.

Щодо строку позовної давності колегія суддів зазначає, таке.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк позовної давності є не процесуальним, а матеріальним строком, який не може бути продовжений або поновлений судом. Однак, суд, здійснивши належну оцінку причин та підстав пропуску строку позовної давності, може визнати такі поважними та надати судовий захист.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №904/3405/19 зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (провадження №12-97гс19, пункти 61, 62), від 19.11.2019 у справі №911/3680/17 (провадження №12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі №911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44).

При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц (провадження №14-456цс18)).

Суд звертає увагу учасників справи на правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, відповідно до якого очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо.

18.02.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, зокрема, про визнання протиправними і незаконними рішень виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №65 від 31.05.2012 та №55 від 22.08.2013, який постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2015 у справі №361/803/14-а задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним і незаконним рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №65 від 31.05.2012 «Про скасування рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №110 від 25.08.2011 «Про присвоєння поштової адреси»;

- визнано протиправним і незаконним рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №55 від 22.08.2013 «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці, що належить ТОВ Укрросінвест»».

Зважаючи на те, що Постановою Верховного Суду від 03.12.2019 постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі №361/803/14-а скасовано, а провадження у цій справі закрито, ухвалою Верховною Суду від 31.03.2020 задоволено заяву ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №361/803/14-а та роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відтак, у лютому 2020 року ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» звернулось до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа - Державне управління справами про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2020, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020, було відмовлено ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» у відкритті провадження з тих підстав, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Враховуючи, що позивач, звертаючись до судів, в т.ч. з врахуванням юрисдикції визначеної Верховним Судом, мав підстави вважати, що його права будуть захищені саме в цьому судовому провадженні, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Разом із тим, у відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач як сторона у спорі не заявляв про застосування у справі позовної давності, а третя особа-2, в свою чергу, не стороною у спорі і не має процесуального права заявляти про застосування у справі судом позовної давності; крім того, у своїх поясненнях третя особа-2 заперечувала проти поновлення процесуального строку звернення до суду, а не заявляла про застосування позовної давності.

Зважаючи на все вище викладене в сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 31.05.2012 №65 «Про скасування рішення виконавчого комітету №110 від 25 серпня 2011 року» є обґрунтованими та законними, а тому підлягають до повного задоволення.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/906/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/906/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/906/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінвест".

Матеріали справи №911/906/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.04.2023. (після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Шапран

О.М. Гаврилюк