ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

27 березня 2023 року Справа № 915/453/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченко О. В., розглянувши матеріали

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», , 54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення з Фізичної особи - підприємця Смагіна Олександра Леонідовича, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

грошових коштів у сумі 3 631,06 грн - заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та 268,40 грн судового збору,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - Стягувач) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з заявою № 03/13-444 від 15.03.2023 (вх. № 3594/23 від 22.03.2023) про видачу судового наказу, в якій просить суд:

1. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Смагіна Олександра Леонідовича, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» борг за спожиту електричну енергію в сумі 3 631,06 грн на р/р № НОМЕР_2 в МОУ АТ "Ощадбанк" України, МФО 326461, код 42129888, отримувач - ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Смагіна Олександра Леонідовича, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» судовий збір в сумі 268,40 грн - на р/р № НОМЕР_3 в ПАТ "БАНК ВОСТОК", МФО 307123, код 42129888, отримувач - ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з таким.

Згідно зі ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За приписами ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до положень ч. 1-3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що у якості боржника у заяві про видачу судового наказу стягувачем визначено Фізичну особу - підприємця Смагіна Олександра Леонідовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), як суб`єкта підприємницької діяльності.

Суд відмічає, що згідно ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Приписами ч. 1 ст. 128 ГК України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно також до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Статтею 7 вказаного закону передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що в Єдиному держаному реєстрі наявний запис щодо Смагіна Олександра Леонідовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) як фізичної особи-підприємця, який, водночас, містить відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця: дата запису: 23.09.2022, номер запису 001035335, підстава: власне рішення.

Отже заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України в частині неправильного зазначення боржника у статусі фізичної особи-підприємця, державна реєстрація якого припинена з 23.09.2022.

Додатково, суд зазначає, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Разом із тим, ч. 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

З урахуванням викладених вище обставин та норм процесуального права у сукупності, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною 2 ст.153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Смагіна Олександра Леонідовича заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в сумі 3 631,06 грн за заявою № 03/13-444 від 15.03.2023 (вх. № 3594/23 від 22.03.2023) про видачу судового наказу у справі № 915/453/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Ткаченко