СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/977/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

позивача - Гончаренко Н.А. (в режимі відеоконфеоренції);

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх.№1385Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 (повний текст складено 19.09.2022, суддя Т.О. Пономаренко) у справі №922/977/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" (61058, Харківська область, м. Харків, вул. Ромена Роллана, буд. 12; );

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Московський, буд. 199; );

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 Приватне акціонерне товариство "Енергетична компанія "Барвінок" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", в якій просить суд:

- стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" грошові кошти в сумі 27 249 502,47 грн., з яких: основний борг у розмірі 24 692 007,84 грн., суму 3% річних у розмірі 263 885,31 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 2 293 609,32 грн.;

- відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України зазначити в резолютивній частині рішення про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення, формули нарахування 3% річних на суму основного боргу - 24 692 007,84 грн., починаючи з 30.06.2022 і до моменту остаточного виконання рішення суду;

- стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 позов Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" грошові кошти в сумі 27 249 502,47 грн., з яких: основний борг у розмірі 24 692007,84 грн., суму 3% річних у розмірі 263885,31 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 2 293609,32 грн., а також судовий збір у розмірі 408 742,54 грн.

Вирішено, що відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 24 692007 (двадцять чотири мільйони шістсот дев`яносто дві тисячі сім) грн. 84 коп., починаючи з 30.06.2022 року і до моменту остаточного виконання рішення суду.

Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" з рішенням не погодилось та посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 в частині задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 263 885,31 грн. та втрат від інфляції в розмірі 2 293 609,32 грн. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 263 885,31 грн. та втрат від інфляції в розмірі 2 293 609,32 грн. Судові витрати просить покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади. Крім того, Позивач неправильно нарахував Відповідачу розмір інфляційних втрат, а Господарський суд Харківської області їх не перевірив.

Вважає, що суд не врахував вимоги ч. 1 ст. 233 ГК України, та ч. 3 ст. 551 ЦК України. Позивачем не подано до матеріалів справи будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань.

Також скаржник просить апеляційний суд врахувати, що боржник належить до найбільших підприємств світу з проектування та виробництва турбін та генераторів для АЕС, ТЕС, ГЕС та ГАЕС, гідро затворів та насосних станцій для ГЕС та ГАЕС; електродвигунів та електричних машин для залізничного та міського електротранспорту; іншого енергетичного та електричного обладнання. У зв`язку із тяжкою економічною ситуацією, яка склалася не тільки у галузі важкого машинобудування, але й у всій державі, підприємством було запроваджено низку операційних заходів, основною метою яких є збереження робочих місць, додержання соціальних гарантій працівників та своєчасного наповнення бюджету Держави.

Апелянт вказує, що перебуває у Переліку об`єктів великої приватизації державної власності. Накладення стягнення надмірних сум штрафних санкцій, значно зменшує вартість підприємства, що в результаті приватизації завдасть збитків державі внаслідок недоотримання реальної власності підприємства та вплине на ділову репутацію.

Обставиною, що додатково стала причиною погіршення фінансового стану АТ "Українські енергетичні машини" та фактичного унеможливили виконання зобов`язань є оголошення воєнного стану в Україні. Окрім того, Відповідач неодноразово піддавався ворожим обстрілам, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також зазначає, що більшість замовників відповідача своєчасно не розраховувалися за виготовлену продукцію, а після початку військової агресії ці надходження зменшилися в рази.

Скаржник вважає, що в будь-якому разі суд першої інстанції не мав права нараховувати відповідачу інфляційні втрати, три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в лютому поточного року, оскільки для Відповідача діяли форс-мажорні обставини у вигляді бойових дій в Україні та місті Харкові та області безпосередньо.

Також відповідач посилається на судову практику Верховного Суду, зокрема правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Крім того, апелянт звернувся із клопотанням, в якому просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2022 у справі № 922/977/22 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д., суддя Склярук О.І.

12.12.2022 від Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги АТ "Українські енергетичні машини" без руху, оскільки вважає неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження (вх.№7992).

14.12.2022 від АТ "Українські енергетичні машини" надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (вх.№8114 ел.9028), в якому додатково обґрунтовано підстави для поновлення строків на апеляційне провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його скаржнику. Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/977/22.

19.12.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/977/22.

30.12.2022 від Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 8561ел. 10247), в якому він зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач серед іншого зазначає, що суд першої інстанції надав відповідачу можливість висловити свою позицію щодо позову та надати докази до матеріалів справи, якою Відповідач скористався на власний розсуд. Відповідач погодився із правильністю розрахованих позивачем грошових вимог, у тому числі з розрахунками 3% річних у розмірі 263 885,31 грн. та втрат від інфляцій на суму 2 293 609,32 грн. оскільки протилежного під час розгляду справи у суді першої інстанції не повідомляв та контррозрахунку до суду першої інстанції не надавав. Зазначає, що відзив на позов АТ «Укренергомашини» обґрунтований лише вимогами Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», інших посилань на норми права у відзиві відсутні.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача наведено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, який є фіксованим - 30 000,00 грн., що надається адвокатом Гончаренко Н.А. на підставі додаткової угоди № 5 від 16.06.2022 до договору № 16 від 03.05.2021.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.01.2023 призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 до розгляду на "15" лютого 2023 р. о 13:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронний цифровий підпис" та Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.

Від представника Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" адвоката Гончаренко Наталії Андріївни (вх.№763ел1158 від 19.01.2023) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 задоволено клопотання представника ПрАТ "Енергетична компанія "Барвінок" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 розгляд справи відкладено для надання часу сторонам врегулювати шляхом укладання мирової угоди.

21.03.2023 від Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" надійшла заява (вх.№3145), в якій останній повідомив суд, що станом на 21.03.2023 АТ "Українські енергетичні машини" не зверталось до ПАТ «Барвінок» із заявами або графіками платежів щодо погашення заборгованості. Натомість, ПАТ «ЕК «Барвінок» зверталось до Відповідача із листами від 05.12.2022 (вих. № 1583), від 17.01.2023 (вих. №45) щодо добровільного погашення заборгованості, яка встановлена рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 та додатковим рішенням від 14.09.2022 у справі № 922/977/22. Останній лист стосовно виконання судових рішень, отримано Відповідачем 23.01.2023. Строки, для надання відповіді на вказані листи вже сплинули. Грошові кошти від АТ "Українські енергетичні машини" на банківські рахунки ПАТ «ЕК «Барвінок» не надходили. Тому, на нашу позивача, листи відповідачем залишені без належної реакції.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн. судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023, у зв`язку з хворобою судді Гези Т.Д., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гребенюк Н.В., суддя Склярук О.І.

22.03.2023 від АТ "Українські енергетичні машини" (вх.№3205ел.5153) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначає, що наразі між ПАТ «ЕК «Барвінок» та АТ "Українські енергетичні машини" проводяться ПЕРЕМОВИНИ щодо укладення морової угоди між сторонами. Зокрема, станом на цей час Сторонами погоджується графік платежів (період розстрочення) щодо погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 року. Згідно діючої редакції Господарського процесуального кодексу України Мирова угода може укладатися між сторонами на будь-якій стадії судового процесу. Тобто, Сторони по справі №922/977/22 мають намір укласти мирову угоду.

В судовому засіданні 22.03.2023 з`явився представник позивача в режимі відеоконференція, який проти відкладання розгляду справи. Зазначає, що обставини, викладені відповідачем в клопотання про відкладення розгляду справи не відповідають дійсності. Крім того, зазначає, що доданий відповідачем до клопотання проект мирової угоди містить невигідні умови для позивач. Відтак заперечує проти відкладення розгляду справи та просить розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні. Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві. Просить залишити рішення господарського суду першої інстанції в силі та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Колегія суддів відмовляє в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи за відсутністю підстав.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу" №860 від 21.08.2018 було прийнято рішення про видачу ліцензії Приватному акціонерному товариству "Енергетична компанія "Барвінок" на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

11.10.2021 між Приватним акціонерним товариством "Енергетична компанія "Барвінок" (постачальник) та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується продати електричну енергію споживачу, для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього Договору, Додатків до цього Договору, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №307, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311, іншими нормативними документами НКРЕКП та чинним законодавством України.

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві- приєднанні (Додаток 1), за наявності дотримання п.1 умов заяви-приєднання (п.2.1.Договору).

Згідно п.4.1. Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору.

У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, цей Договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов:

1) розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін;

2) зміненим на запропонованих постачальником умовах - якщо споживач не надав постачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції (Додаток №2) Постачальника.

Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п.4.2.Договору).

Інформація про діючу ціну електричної енергії розміщується на офіційному веб- сайті постачальника не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування (п.4.3.Договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (п.4.4.Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.4.5.Договору).

Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.4.6.Договору).

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, але не менше 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та падання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.4.7.Договору).

Якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, споживач несе відповідальність, передбачену в Комерційній пропозиції (Додаток №2). В такому разі, в призначені платіжного доручення споживач зазначає: "заборгованість за порушення грошового зобов`язання"(п.4.8.Договору).

У разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.

У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному цим Договором (п.4.9.Договору).

Споживач може змінити спосіб оплати через діючого постачальника на оплату напряму оператору системи, з яким споживач має діючий договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, за послугу з розподілу/передачі електричної енергії шляхом вибору відповідної комерційної пропозиції постачальника.

При укладенні цього Договору постачальник інформує споживача про можливість оплати послуги з розподілу/передачі напряму оператору системи, з яким споживач має діючий договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, та падає відповідні роз`яснення (п.4.10.Договору).

Споживач повинен не пізніше 9 години 00 хвилин ранку 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надавати постачальнику підписаний Акт здачі-приймання електричної енергії (далі - Акт), в якому відображається обсяг поставленої постачальником споживачу у розрахунковому місяці електричної енергії (п.4.11.Договору).

Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого електропостачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, з дотриманням п.12.5. цього Договору (п.4.12.Договору).

Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до Комерційної пропозиції, обраної споживачем (Додаток №2) (п.4.13.Договору).

У разі потреби, на вимогу будь-якої сторони, сторони проводять звірку взаємних розрахунків з наступним оформленням Актів звірки взаєморозрахунків (п.4.14.Договору).

Згідно п.4.15. Договору, Комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього Договору, має містити наступну інформацію:

1) ціну (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи);

2) спосіб оплати;

3) термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати;

4) визначення способу оплати послуг з розподілу/передачі електричної енергії;

5) розмір пені за порушення строку оплати або штраф;

6) розмір компенсації споживачу за недодержання постачальником якості надання комерційних послуг;

7) розмір штрафу за дострокове розірвання Договору у випадках, не передбачених умовами Договору:

8) термін дії Договору та умови пролонгації;

9) дата та підпис споживача;

10) можливість надання пільг, субсидій.

Після прийняття споживачем комерційної пропозиції постачальника внесення змін до неї можливе лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема за ініціативою постачальника з попередженням за 20 днів і правом споживача або прийняти пропозицію, або розірвати Договір. Після настання дати, вказаної в попередженні постачальника, і за відсутності заяви споживача про розірвання Договору (при факті споживання будь-якого обсягу електричної енергії) Договір вважається зміненим відповідно до запропонованих умов.

Згідно п.5.2.1. Договору споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 11.1. Договору сторони погодили, що при настанні стихійних явищ природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки й т.п.), катастроф техногенного й антропогенного походження (вибухи, пожежі, і т.п.), обставин соціального, політичного й міжнародного походження (воєнні дії, суспільні хвилювання, епідемії, страйки, бойкоти, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції або дії державних органів), які прямо і безпосередньо унеможливлюють частково або повністю виконання зобов`язань за цим Договором, (надалі - "форс-мажорні обставини"), Сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана протягом не більш, ніж 5 (п`яти) календарних днів із часу їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені документом, виданим Торгово-промисловою палатою України (п.11.2.Договору).

Пунктом 11.4. Договору визначено, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.

Згідно п.12.14. Договору, уся кореспонденція, зміни до договору, повідомлення за цим Договором вважаються належним чином направлені, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані цінним листом, вручені кур`єром, особисто за зазначеними Сторонами поштовими та електронними адресами, що зазначені у реквізитах до цього Договору. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, витяг з сайгу Укрпошта (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), витяг з сайту Нова Пошта (https://novaposhta.ua/ru/tracking), звіти про відправлені листи з електронної скриньки, що зазначені у реквізитах до цього Договору.

Відповідно до п.17.12. Договору сторони заявляють та гарантують одна одній, що вони мають стабільний фінансовий стан, є платоспроможними, справно платять податки й збори і не вчиняють будь-яких дій щодо ліквідації, реорганізації або припинення своєї діяльності у будь-який інший спосіб. Якщо на момент укладання Договору сторони перебувають у стадії банкрутства, вони зобов`язані письмово повідомити про це один одного.

В той же день, споживачем було підписано Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, Довідку прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за весь період дії Договору №0705726 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 20.10.2021 та Додаток щодо точок комерційного обліку (додаток №1).

Також, сторонами було підписано комерційну пропозицію №2 до Договору (надалі - Комерційна пропозиція).

Згідно з п.3 Комерційної пропозиції сторонами визначено графік оплати за електричну енергію в наступному порядку:

перший плановий платіж - у розмірі 10% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною за 2 банківських дні до кінця місяця, що передує розрахунковому періоду;

другий плановий платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною в 01-й банківський день місяця поставки електричної енергії;

третій плановий платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною до 08 числа місяця поставки електричної енергії;

четвертий плановий платіж - у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною до 18 числа місяця поставки електричної енергії.

остаточний розрахунок - протягом 10 (десяти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Якщо, день оплати припадає на вихідний або святковий день, платіж виконується в останній робочий день, що передує вказаному в дійсній комерційній пропозиції.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції передбачено, що остаточний рахунок за розрахунковий період за спожиту електричну енергію та Акт прийому-передачі електроенергії (далі Акт) формуються постачальником на підставі фактичних даних про обсяги електричної енергії в розрахунковому періоді і відповідної ціни, в порядку передбаченому ПРРЕЕ, ККО, та інших відповідних регуляторних документів затверджених НКРЕКП, і надаються споживачу в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний розглянути наданий постачальником Акт за розрахунковий місяць та за відсутності зауважень, підписати його не пізніше ніж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання такого Акту від постачальника, і повернути один примірник постачальнику. В разі недотримання строків та порядку направлення Акту, він вважається підписаним та набуває дії на 9 календарний день з моменту його направлення споживачу.

Оплата рахунків постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту визначеному в п.3 даної комерційної пропозиції.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами, позивачем було надано відповідачу електричну енергію та послуги з її передачі за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021 за грудень 2021 року, січень 2022 року та лютий 2022 року згідно Актів прийому-передачі електричної енергії та компенсації наданих послуг з її передачі:

- електрична енергія за грудень 2021 року №8 від 31.12.2021 на суму 11 619 072,18 грн. з ПДВ.

- електрична енергія за січень 2022 року №1 від 31.01.2022 на суму 9 820 561,18 грн. з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за січень 2022 року №84 від 31.01.2022 на суму 37 744,31 грн. з ПДВ.

- електрична енергія за лютий 2022 року №2 від 28.02.2022 на суму 9 426 710,48 грн. з ПДВ;

- компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за лютий 2022 року №765 від 28.02.2022 на суму 101 333,22 грн. з ПДВ.

Також позивач надав скан-копії актів прийому-передачі електроенергії за жовтень 2021 рік №1 від 31.10.2021, за листопад 2021 року №3 від 30.11.2021, за грудень 2021 року №8 від 31.12.2021, за січень 2022 року №1 від 31.01.2022, за лютий 2022 року №2 від 28.02.2022 та здачі-приймання робіт (надання послуг) за жовтень 2021 року №5263 від 31.10.2021, за листопад 2021 року №5919 від 30.11.2021, за грудень 2021 року №6498 ВІД 31.12.2021, за січень 2022 року №84 від 31.01.2022, за лютий 2022 року №765 від 28.02.2022, підписаних уповноваженими представниками та засвідчених печатками сторін на виконання Договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021.

На підтвердження отримання актів відповідачем позивач надає скріншоти з вебсторінки Нової Почти (https://tracking.novaposhta.ua/).

Остаточні рахунки за розрахункові періоди за спожиту електричну енергію та компенсацію вартості послуг з передачі електричної енергії позивачем направлялись Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" на електронну адресу , яка зазначена у Договорі в розділі "Реквізити сторін", а саме:

10.01.2022 - рахунок на оплату №184 від 10.01.2022 за спожиту у грудні 2021 року електричну енергію на суму 1 619 072,18 грн. (разом з ПДВ);

09.02.2022 - рахунок на оплату №1993 від 09.02.2022 за спожиту у січні 2022 року електричну енергію на суму 9 820 561,18 грн. (разом з ПДВ);

09.02.2022 - рахунок на оплату №1994 від 09.02.2022 за компенсацію вартості послуг з передачі електричної енергії наданих у січні 2022 року на суму 22 498,58 грн. (разом з ПДВ);

15.03.2022 - рахунок на оплату №3472 від 15.03.2022 за спожиту у лютому 2022 року електричну енергію на суму 9 426 710,48 грн. (разом з ПДВ);

15.03.2022 - рахунок на оплату №3473 від 15.03.2022 за компенсацію вартості послуг з передачі електричної енергії наданих у лютому 2022 року на суму 101 333,22 грн. (разом з ПДВ).

Листом №187 від 11.02.2022 позивач нагадав відповідачу про необхідність дотримання визначених у Договорі строків (термінів) сплати грошових зобов`язань. Зазначив, що у відповідності до умов Договору обліковується заборгованість споживача перед постачальником за спожиту електричну енергію в грудні 2021 року на суму 6 520 914,38 грн.; за спожиту електричну енергію в січні 2022 року на суму 9 820 561,18 грн.; за заявлений обсяг електричної енергії у лютому 2022 року 8 023 932,00 грн.; компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії у січні 2022 року на суму 22 498,58 грн.; компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за заявлений обсяг у лютому 2022 року - 37 744,31 грн.; всього: 24 425 650,45 грн. з ПДВ.

Претензією №243 від 23.02.2022 позивач вимагав від відповідача термінового виконання умов Договору в частині здійснення оплати грошового зобов`язання в сумі 16163 964,14 грн. зазначив, що у разі невиконання заявлених у цій претензії вимог у повному обсязі буде змушений звернутися до господарського суду із позовом про стягнення заборгованості.

24.05.2022 позивач звернувся до відповідача з попередженням № 730 про те, що у разі нездійснення відповідачем оплати, ПАТ "ЕК "Барвінок" буде вимушене скористатись правом дострокового розірвання Договору в частині здійснення постачання електричної енергії.

Листом про розірвання договору №737 від 27.05.2022 позивач повідомив відповідача про розірвання Договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021, на підставі п.12.6 Договору, за ініціативою постачальника. Зазначив, що розірвання Договору відбувається з тієї підстави що споживач суттєво прострочив оплату за постачання електричної енергії гідно з Договором. Про можливе розірвання цього Договору споживач попереджався листом вих.№730 від 24.05.2022. Розірвання Договору відбувається в частині здійснення постачання електричної енергії. Запланована дата розірвання Договору - 16 червня 2022 року.

Згідно довідки головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" про стан заборгованості №945 від 29.06.2022, заборгованість Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021 становить 24 692 007,84 грн.

Як стверджує позивач, крайній строк оплати відповідачем за фактично спожиту електричну енергію та надані послуги з її передачі за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) № 0705726 за грудень 2021 року сплинув 17.01.2022; за січень 2022 року сплинув 16.02.2022; за лютий 2022 року сплинув 22.03.2022. Проте, станом на 30.06.2022 Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" так і не сплачено наявну заборгованість за період грудень 2021 року - лютий 2022 року включно на загальну суму 24 692 007,84 грн., у т.ч.:

за спожиту електричну енергію - 24 568 176,04 грн. з ПДВ:

- за електроенергію грудня 2021 року - 5 320 904,38 грн.,

- за електроенергію січня 2022 року - 9 820 561,18 грн.,

- за електроенергію лютого 2022 року - 9 426 710,48 грн.,

за послуги передачі мережами ОСП складає 123 831,80 грн. з ПДВ:

- за послугу з передачі електричної енергії за січень 2022 року - 22 498,58 грн.;

- за послугу з передачі електричної енергії за лютий 2022 року - 101 333,22 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідач проти наявності вказаної заборгованості не заперечував, проте просив суд не застосовувати або зменшити до АТ "Українські енергетичні машини" штрафні санкції у вигляді стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат, оскільки, на його думку, з боку відповідача повністю відсутня вина, яка є необхідною умовою для їх застосування.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 263885,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 2293609,32 грн., господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання у сумі 24692007,84 грн., що є підставою для стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", які зводяться до незгоди апелянта із судовим рішенням в частині стягнення суми 3% відсотків річних та інфляційних втрат.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Оскільки має місце прострочення відповідача з оплати за фактично спожиту електричну енергію та надані послуги з її передачі, то господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 263885,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 2293609,32 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства. Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача, що суд жодним чином не перевіряв вказаний розрахунок. Натомість свого контрразрахунку відповідач не надав.

Відповідач в апеляційній скарзі також зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферістатистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього. Також, зазначає, не надано доказів того, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка та не надано доказів того, що Держстатом здійснено публікацію щодо цього не пізніше 10 числа місяця, шо настає за звітним, в офіційних періодичних виданнях.

Судова колегія зазначає, що індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними.

У позові позивачем зазначені щомісячні (з лютого 2022 по травень 2022 включно) показники індексів інфляції з офіційних джерел, а саме з сайту газети «Урядовий кур`єр», за відповідним посиланням.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.13 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п. 4.1. Постанови ВГСУ №14 від 17.12.13 р., сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. (п. 8.33. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 18.03.2020 № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18).

При цьому слід враховувати, що правила ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Судова колегія враховує правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 р., про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

Колегія суддів констатує, що розмір відсотків річних не є надмірним, а визначено саме в тому розмірі, який передбачає стаття 625 ЦК України. Крім того, колегія суддів враховує також і те, що відповідачем заборгованість за поставлений товар взагалі не сплачувалася, а нараховані суми відсотків річних та інфляційних втрат не є значними в порівнянні із сумою заборгованості.

З огляду на викладене, судом не вбачається підстав для зменшення сум відсотків річних та інфляційних втрат.

Доводи апелянта з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 є безпідставними з огляду на таке.

Так, згідно висновків Великої Палати у справі №902/417/18, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, справедливим, пропорційним є обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

За обставинами означеної справи, розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, сторони встановили в розмірі 48%, заборгованість за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом складала 98 381 грн 92 коп., сплачена відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн. пені, 30 830,83 грн. штрафу, 110 887,30 грн. відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення.

Дані обставини є відмінними від обставин справи № 922/977/22, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 27 249 502,47 грн. основної заборгованості, 3% річних у розмірі 263885,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 2293609,32 грн., що є співмірним до заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави зменшувати розмір 3% річних та інфляційних.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18 щодо нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат, порушено принципи розумності, справедливості та пропорційності, а ПАТ «ЕК «БАРВІНОК» не поніс жодних втрат, які б передбачали компенсації є недоречним, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд, у наданні правової оцінки у спірному питанні (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц, від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц, від 20.03.2019 № 761/26293/16-ц від 23.10.2019 № 723/304/16-ц).

Щодо тверджень апелянта про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором у зв`язку з існуванням обставин непереборної сили, зокрема, введенням воєнного стану в Україні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палати України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1., 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Отже, з наведених норм слідує, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Відтак сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення. Іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин не визначено.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р. "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 №2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ "Про затвердження Указу Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Водночас, вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

АТ «Укренергомашини» не надавав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021 за грудень 2021 року, січень 2022 року та лютий 2022 року.

Пунктом 11.1. Договору сторони погодили, що при настанні стихійних явищ природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки й т.п.), катастроф техногенного й антропогенного походження (вибухи, пожежі, і т.п.), обставин соціального, політичного й міжнародного походження (воєнні дії, суспільні хвилювання, епідемії, страйки, бойкоти, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції або дії державних органів), які прямо і безпосередньо унеможливлюють частково або повністю виконання зобов`язань за цим Договором, (надалі - "форс-мажорні обставини"), Сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана протягом не більш, ніж 5 (п`яти) календарних днів із часу їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені документом, виданим Торгово-промисловою палатою України (п.11.2.Договору).

Доказів письмового повідомлення відповідачем позивача протягом 5 календарних днів про неможливість виконання ним взятих на себе зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021 у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин матеріали справи не містять.

В обґрунтування клопотання про не застосовування або зменшення до АТ "Українські енергетичні машини" штрафні санкції у вигляді стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат відповідачем надано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з яких вбачається, що провадженні слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області знаходяться досудові провадження №0000817 від 22.04.2022, №0001240 від 12.05.2022, №500000247 від 27.07.2022, №90000725від 28.07.2022, №00002603 від 08.08.2022, які порушені за фактом обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по території та будівлям, що розташовані в місті Харкові, в тому числі по будівлям та території Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" та АТ "Завод "Електроважмаш", правонаступником якого є позивач, внаслідок чого відповідачу нанесені численні конструктивні пошкодження.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що наявність відкритих досудових проваджень не є належним доказом перебування відповідача в тяжкому фінансовому становищі.

Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт перебування позивача в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін Договору.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчили б про повне зупинення та/або переривання господарської діяльності відповідача у зв`язку із веденням військового стану та як наслідок виникнення обставин, що унеможливлювали своєчасне виконання зобов`язань за Договором.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що більшість замовників продукції виробництва відповідача своєчасно не розраховуються за її виготовлення та отримання, оскільки зазначене твердження не підтверджено жодними належними чи допустимими доказами. При цьому, не виконання зобов`язань іншими контрагентами перед відповідачем, не звільняє останнього від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021.

Як встановлено судами, крайній строк оплати відповідачем за фактично спожиту електричну енергію та надані послуги з її передачі за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 за грудень 2021 року сплинув 17.01.2022; за січень 2022 року сплинув 16.02.2022; за лютий 2022 року сплинув 22.03.2022 на підставі виставлених позивачем рахунків.

Водночас, згідно з графіком оплати за електричну енергію, визначеного сторонами п.3 Комерційної пропозиції перший плановий платіж у розмірі 10% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною відповідач повинен здійснити за 2 банківських дні до кінця місяця, що передує розрахунковому періоду; другий плановий платіж у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною в 01-й банківський день місяця поставки електричної енергії; третій плановий платіж у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною до 08 числа місяця поставки електричної енергії; четвертий плановий платіж у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною до 18 числа місяця поставки електричної енергії.

З огляду на зазначене, відповідач повинен був здійснити останній платіж за лютий 2022 року у розмірі 30% від замовленого обсягу електроенергії на розрахунковий період за прогнозною ціною до 18 лютого 2022 року, тобто до введення воєнного стану в Україні.

Наведене свідчить про те, що введення воєнного стану в Україні ніяким чином не вплинуло на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705726 від 11.10.2021.

При цьому пунктом 11.4. Договору сторонами було погоджено, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення із відповідача суми 3% річних у розмірі 263 885,31 грн. та суми втрат від інфляції в розмірі 2 293 609,32 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 в оскаржуваній частині без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Разом з тим, позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить та в заяві від 21.03.2023 просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 30000,00 грн.

Розглянувши заяву представника Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" про стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення з огляду на таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в клопотанні просить суд розподілити судові витрати та надав докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 30000,00 грн.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем та адвокатом Гончаренко Н.А. на момент розгляду справи Східним апеляційним господарським судом підтверджуються договором про надання правової допомоги №16 від 03.05.2021, додатковими угодами №3 від 10.12.2021, №5 від 16.06.2022 та №11 від 08.09.2022 до вказаного договору, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №001391 від 30.08.2017, додатковою угода №20 від 02.12.2022, якою продовжено термін дії Договору про надання правової допомоги до 31.12.2023 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1107245 від 12.12.2022.

Пунктом 4 Додаткової угоди №5 від 16.06.2022 визначено, що Клієнт сплачує гонорар Адвокату згідно підписаного Сторонами акту здачі-приймання наданих послуг протягом 10 робочих днів з дати постановлення остаточного рішення суду відповідної інстанції.

Разом із заявою про вступ у справу як представника, представником Позивача до матеріалів справи надана, зокрема додаткова угода №20 від 02.12.2022, якою продовжено термін дії Договору про надання правової допомоги до 31.12.2023 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1107245 від 12.12.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу наведено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, який є фіксованим - 30 000,00 грн., що надається адвокатом Гончаренко Н.А. на підставі додаткової угоди № 5 від 16.06.2022 до договору № 16 від 03.05.2021.

У Постанові від 20.01.2021 по справі №357/11023/18 Верховний суд зазначив, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надав суду акт приймання-передачі наданих послуг №14 від 21.03.2023 на загальну суму наданих послуг 30000,00 грн.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Належних та достатніх доказів неспівмірності заявлених витрат до апеляційного суду відповідачем не було надано, тому суд приймає докази позивача та покладає на відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в заявленій сумі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2022 у справі №922/977/22 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" 3% річних у розмірі 263885,31 грн. та втрат від інфляції в розмірі 2293609,32 грн. залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 199; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" (69039, м. Запоріжжя, вул. Шевченка, буд. 18; ) витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 30000,00 грн.

Видати наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 27.03.2023.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.І. Склярук