ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.03.2023 Справа№914/993/23

За позовом:Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», м. Львів
до відповідача:Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда», Львівська обл., м. Червоноград
про:визнання договору недійсним
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» про визнання договору недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що 23.01.2023 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» (комунальне підприємство) опубліковано оголошення про проведення торгів за предметом закупівлі ДК 021:20-3 «Послуги з технічного огляду та випробовувань (Перевірка медичного обладнання)». За результатами проведення торгів у яких взяли участь позивач та ТОВ «Рівнестандарт», пропозицію останнього визнано такою, що відповідає вимогам тендерної документації та визнано його переможцем відкритих торгів.

На думку позивача визнання ТОВ «Рівнестандарт» переможцем торгів є незаконним, оскільки комунальне підприємство свідомо не вказало характеристики медичних приладів, що потребують повірки (а саме електрокардіографів), чим створив можливість для участі в процедурі закупівлі для учасників (зокрема, для переможця ТОВ «Рівнестандарт»), у яких відсутні необхідні дозвільні документи від центрального органу виконавчої влади, а саме свідоцтва про уповноваження на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології щодо електрокардіографів у частині діапазону 0,03-0,3 мВ.

Як зазначає позивач, протягом 2019-2022 років він надавав комунальному підприємству послуги з повірки електрокардіографів, а тому йому відомо про наявність в останнього у використанні електрокардіографів відповідних моделей.

Оскільки у свідоцтві ТОВ «Рівнестандарт» зазначено діапазон 0,3-5 мВ, комунальне підприємство мало розуміти, що переможець закупівлі не зможе повірити ці прилади без залучення субпідрядника. Відповідно до Таблиці цін, вміщеної у тендерну пропозицію, вартість робіт з повірки електрокардіографів складає 48`750,00 грн., що при загальній вартості договору (157`990,00 грн.) складає 30,86% від його вартості.

Позивач вказує, що відповідно до п. 2 додатку 2 до Тендерної документації у разі якщо учасник процедури закупівлі має намір залучити спроможності інших суб`єктів господарювання як субпідрядників/співвиконавців в обсязі не менше ніж 20 відсотків від вартості договору про закупівлю у випадку закупівлі робіт або послуг для підтвердження його відповідності кваліфікаційним критеріям відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник (комунальне підприємство) перевіряє таких суб`єктів господарювання на відсутність підстав, визначених у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Оскільки, на переконання заявника, комунальне підприємство такої перевірки не провело, не виявило невідповідності тендерної пропозиції ТОВ «Рівнестандарт» та, відповідно, неможливості виконання договору останнім, то воно порушило вимоги ч. 7 ст. 17 та п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання недійсним укладеного на підставі торгів договору.

Ухвалою від 30.03.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

У позовній заяві ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», серед іншого, просить суд забезпечити позов шляхом заборони КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» здійснювати оплату за договором укладеним із ТОВ «Рівнестандарт». На переконання заявника, комунальне підприємство здійснює витрати за оспорюваним договором за рахунок бюджетних коштів, повернення таких коштів від ТОВ «Рівнестандарт» може бути проблемним, а необхідність у виконанні робіт є високою (збереження періодичності повірки, визначеної чинним законодавством України).

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст заяви про забезпечення позову, суд зазначає, що заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зокрема, заявником не вказано обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття відповідного виду забезпечення позову призведе до невиконання чи утруднення виконання судового рішення щодо визнання оспорюваного договору недійсним (у разі задоволення позову).

Водночас, покликання заявника на потенційну проблемність повернення бюджетних коштів, які сплачуються за договором ТОВ «Рівнестандарт», не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви.

Так, як уже зазначалось вище, метою забезпечення позову є насамперед вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, а не навпаки.

Однак, зазначені аргументи заявника, за своїм змістом фактично спрямовані на забезпечення дотримання прав та захист інтересів відповідача у справі - КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда», а не заявника.

Відтак, ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» не довело, що незабезпечення позову шляхом заборони КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» здійснювати оплату за договором укладеним із ТОВ «Рівнестандарт» може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист його прав у справі за вимогою про визнання недійсним договору.

Частинами 1, 6 ст. 140 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на все викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про забезпечення позову у справі №914/993/23 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Крупник Р.В.