ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 Справа № 908/2828/19 (334/8077/18)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М., розглянувши в межах справи №908/2828/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор матеріали справи №334/8077/18

за позовом - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача - Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3; )

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

За участю представників сторін:

Від позивача Огійченко Є.В. посв.№838 від 27.12.2010.

Від відповідача Романенко М.В. дов.№1/05-рн від 13.12.2022.

УСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Запорізької області на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа № 908/2828/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3; ).

30.10.2018 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського суду міста Запоріжжя у справі №334/8077/18 від 18.11.2020 матеріали справи №334/8077/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди надіслано до Господарського суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває справа №908/2828/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор для розгляду по суті в межах справи № 908/2828/19.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, передано для розгляду судді Сушко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.01.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, та зобов`язання вчинити певні дії в межах розгляду справи про банкрутство №908/2828/19. Розглядати справу вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено 18.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.02.2021 підготовче засідання відкладено на 18.03.2021 о/об 10 год. 30 хв.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2021 продовжено строк підготовчого засідання у справі №334/8077/18 на 30 днів, до 20.04.2021. Підготовче засідання відкладено на 15.04.2021 о/об 10-30 год.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.04.2021 провадження у справі №908/2828/19 (334/8077/18) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 провадження у справі №908/2828/19 (334/8077/18) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди поновлено з 25.08.2022. Підготовче засідання призначено на 25.08.2022 о/об 11-00.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022 № 908/2828/19 (334/8077/18) у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Підготовче засідання відкладено на 30.08.2022 о/об 12-20.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 закрито підготовче провадження у справі №908/2828/19 (334/8077/18) та призначити справу до розгляду по суті на 22.09.2022 о/об 11-30 год.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.09.2022 №908/2828/19 (334/8077/18) розгляд справи по суті відкладено на 13.10.2022 о/об 11-00 год.

10.10.2022 від представника позивача надійшли письмові пояснення та заява про визначення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України. У поданій заяві представник ОСОБА_1 просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3; ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018. по 13.10.2022. у розмірі 311 029,50 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

13.10.2022 від представника відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 крім позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які не передбачають сплати судового збору, заявлено також вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Разом з тим положення Закону України Про судовий збір не звільняють позивачів від сплати судового збору за вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Докази сплати судового збору у відповідному розмірі з позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. позивачем не подано.

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

13.10.2022 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з активними бойовими діями в місті з боку російської федерації, що несе загроз життю та здоров`ю людини.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.10.2022 №908/2828/19 (334/8077/18) у зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, розгляд справи по суті у справі №908/2828/19 (334/8077/18) перенесено на іншу дату. Дата, час та місце проведення якого будуть повідомлені судом додатково, відповідною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.11.2022 №908/2828/19 (334/8077/18) розгляд справи по суті призначено на 06.12.2022.о/об 12-30 год. Зобов`язано відповідача надати нормативно-обґрунтований відзив на клопотання про витребування доказів та про визначення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.12.2022 № 908/2828/19 (334/8077/18) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня вручення ухвали.

22.12.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 № 908/2828/19 (334/8077/18) продовжено розгляд справи по суті та призначено засідання на 14.02.2023 о 10 год. 50 хв. Зобов`язано відповідача надати нормативно-обґрунтований відзив на клопотання про витребування доказів та про визначення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України.

14.02.2023 від відповідача надійшло заперечення на заяву про визначення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у якому зазначається, що надані з заявами по суті справи пояснення та докази на їх підтвердження свідчать про дотримання ПрАТ ЗТР вимог законодавства в процедурі звільнення позивача та про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі у ПрАТ ЗТР на посаді старшого інженера технолога технологічного відділу трансформаторного та спеціалізованого виробництва.

З огляду на відсутність підстав для задоволення вимог в частині визнання незаконним наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі, відсутні і правові підстави для задоволення вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, ПрАТ ЗТР заперечує проти наданого позивачем розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачем невірно визначено розмір середньоденного та середньомісячного заробітку, який за останні два місяці роботи позивача складає 303,38 грн., а середньомісячна заробітна плата 6383,37 грн. (довідка № 1/11-102 від 10.10.2022 надана разом з доповненнями до відзиву на позовну заяву).

Крім того, позивачем при проведенні розрахунку не враховано особливості режиму роботи підприємства після запровадження в Україні воєнного стану.

Так, у зв`язку з введенням військового стану з Україні та неможливістю ведення ПрАТ ЗТР господарської діяльності ПрАТ ЗТР видано наказ Про оголошення простою № 75 від 28.02.2022, яким з 28.02.2022 оголошено простій всім працівникам ПрАТ ЗТР.

Наказом ПрАТ ЗТР Про режим роботи підприємства №77 від 24.03.2022, у зв`язку з введенням та продовженням військового стану в Україні, наказ Про оголошення простою № 75 від 28.02.2022 скасовано з 24.03.2022 та відповідно до от. 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану вирішено призупинити дію трудових договорів всіх працівників ПрАТ ЗТР до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до розрахунку підприємства (довідка № 1/11-129 від 10.10.2022 надана разом з доповненнями до відзиву на позовну заяву) середній заробіток ОСОБА_1 складав би 266 571,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.02.2023 справу №908/2828/19 (334/8077/18) повернуто на стадію підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 07.03.2023. о/об 11-00. Позивачу запропоновано надати нормативно-обґрунтовану відповідь на заперечення відповідача на заяву про визначення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06.03.2023. від представника позивача надійшли пояснення по справі.

06.03.2023 від представника позивача заява у якій відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП він просить суд стягнути одноразово з Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018. по 07.03.2023. в розмірі 341 516,55 грн. та суму моральної шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В інші частині позовні вимоги ОСОБА_1 просить залишити незмінними.

Також, 06.03.2023. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.03.2023 №908/2828/19 (334/8077/18) закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.03.2023. о/об 11-00.

22.03.2023. від Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор надійшли додаткові пояснення по справі.

23.03.2023 від представника позивача надійшла заява у якій відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП він просить суд стягнути одноразово з Приватного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018. по 23.03.2023. в розмірі 344 904,00 грн. та суму моральної шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства України під час його звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відповідачем не наведено обґрунтування необхідності скорочення штату працівників та зміни в організації виробництва та праці. На думку позивача, відсутні об`єктивні підстави для скорочення штату. Крім того, наказ про звільнення містить посилання на протокол засідання цехового комітету профспілки № 4 від 17.09.2019, що свідчить про неузгодженість звільнення позивача із профспілковою організацією. До того ж, згідно штатного розпису у технологічному відділі трансформаторного та спеціалізованого виробництва, де працював позивач, посаду старшого інженера-технолога мали ще декілька працівників, деякі з них мали нетривалий стаж роботи та менший досвід. Позивач мав переважне право на залишення на роботі порівняно з іншими працівниками. Також, відповідач повинен був запропоновувати позивачу всі наявні вакансії на підприємстві, що не було зроблено. На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у відзив на позовну заяву та в інших заявах по суті. Зазначив, що звільнення позивача є правомірним та законним. Підприємство відповідача дотримало всі норми чинного законодавства.

Наявні матеріали дозволяють розглянути справу по суті.

В судовому засіданні по суті 23.03.2023 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2017 у справі №334/1939/16-ц позов задоволено в повному обсязі. Визнано незаконними накази №943 від 11.12.2015 та №26 від 11.03.2016 ПАТ "Запоріжтрансформатор" та скасовано їх. Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ПАТ "Запоріжтрансформатор" на посаді старшого інженера-технолога з 12.03.2016. Рішення в цій частині піддано негайному виконанню. Стягнуто з ПАТ "Запоріжтрансформатор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2015 по 31.03.2017 в загальній сумі 67877,04 грн., 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 551,20 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 у справі №334/1939/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2017 змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 67877,94 грн. на 60107,12 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №334/1939/16-ц рішення Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.10.2018 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2017 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №334/1939/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2017 та постанову Запорізького апеляційного суду від 30.10.2020 скасовано, матеріали справи передано до Господарського суду Запорізької області, на розгляді якого перебуває справа №908/2828/19 про банкрутство ПрАТ "Запоріжтрансформатор".

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.07.2020 у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц) відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц) рішення Господарського суду Запорізької області від 02.07.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.04.2021р. у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц) постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 скасовано повністю. Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.07.2020 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.09.2021 (суддя - Юлдашев О.О. у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц), в позові відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2022 № 908/2828/19 (334/1939/16-ц) рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2021 у справі №908/2828/19 (334/1939/16-ц) - скасовано в частині відмови у позові про визнання протиправним та скасування наказу Приватного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" №26 від 11.03.2016 та поновлення ОСОБА_1 на роботі у Приватному акціонерному товаристві "Запоріжтрансформатор" на посаді старшого інженера-технолога з 12.03.2016.

Ухвалено в цій частині нове рішення, викладено його в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" №26 від 11.03.2016р.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Приватному акціонерному товаристві "Запоріжтрансформатор" на посаді старшого інженера-технолога з 12.03.2016р.

В решті позовних вимог відмовити».

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду Запорізької області від 20.04.2022 № 908/2828/19 (334/1939/16-ц) встановлено наступне:

«З 08.09.1987 ОСОБА_1 працював у ПАТ "Запоріжтрансформатор", а з 2002 займав посаду старшого інженера-технолога.

Наказом від 30.07.2014 №565 ОСОБА_1 переведено на посаду старшого інженера-технолога технологічного відділу підготовки виробництва (ТВПВ).

Наказом від 30.12.2014 №416 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

23.11.2015 ОСОБА_1 наказом ПАТ "Запоріжтрансформатор" № 292лс поновлено на роботі на посаді старшого інженера-технолога технологічного відділу підготовки виробництва на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2015 у справі №334/290/15-ц.

Фактично ОСОБА_1 приступив до роботи 11.12.2015 після ознайомлення із наказом №292лс від 23.11.2015 та проходження медичного огляду і отримання відповідного висновку.

Розпорядженням №755 від 11.12.2015р. ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади старшого інженера-технолога ТВПВ.

Відповідно до протоколу №8 від 26.02.2016р. засідання первинної профспілкової організації комітетом надано згоду на звільнення старшого інженера-технолога ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із п. 2.2 наказу ПАТ "Запоріжтрансформатор" "Про порядок приймання та переміщення персоналу підприємства" №243 від 12.07.2002р. у разі звільнення працівника, професія або посада, яку займав працівник, ліквідується. Наказ про звільнення працівника є підставою для скасування посади в штатному розкладі.

Доказів прийняття на вказану посаду інших працівників матеріали справи не містять.

Відповідно до штатного розкладу ПАТ "Запоріжтрансформатор", що долучений до матеріалів справи, посаду, яка виключалась із штатного розпису, займала лише одна особа - ОСОБА_1

11.03.2016р. ПАТ "Запоріжтрансформатор" видано наказ (розпорядження) №26 "Про припинення трудового договору", відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інженера-технолога у зв`язку із скороченням штату на підставі наказу №943 від 11.12.2015р., розпорядження №755 від 11.12.2015р. Погодження звільнення з профспілковою організацією - протокол №8 від 26.02.2015р. Вказаний наказ містить застереження ОСОБА_1 , згідно з якими він не згоден із звільненням через незаконне поновлення до неіснуючого відділу та неправильного оформлення.».

Наказом ПрАТ «ЗТР» від 20.02.2019 № 58 лс «Про скасування наказів у зв`язку із скасуванням рішення суду про поновлення працівника на роботі» скасовано наказ «Про поновлення на роботі» № 101лс від 03.04.2017 та наказ (розпорядження) «Про поновлення на роботі» № 19 від 03.04.2019, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інженера-технолога в технологічному відділі трансформаторного та спеціалізованого виробництва; скасовано наказ (розпорядження) «Про припинення трудового договору» № 138 від 01.10.2018, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи 01.10.2018.

На час розгляду цієї справи визнано протиправним та скасовано наказ Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» № 26 від 11.03.2016. Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ПрАТ «ЗТР» на посаді старшого інженера-технолога з 12.03.2016.

У зв`язку із введенням військового стану в Україні та неможливості ведення ПрАТ «ЗТР» господарської діяльності «ПрАТ «ЗТР» видано наказ «Про оголошення простою» № 75 від 28.02.2022, яким з 28.02.2022 оголошено простій всім працівникам ПрАТ «ЗТР».

Наказом ПрАТ «ЗТР» «Про режим роботи підприємства» № 77 від 24.03.2022 у зв`язку із введенням та продовженням військового стану в Україні, наказ «Про оголошення простою» № 75 від 28.02.2022 скасовано з 24.03.2022 та відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вирішено призупинити дію трудових відносин всіх працівників ПрАТ «ЗТР» до моменту відновлення діяльності підприємства.

ПрАТ «ЗТР» видано наказ «Про скасування наказів у зв`язку із скасуванням рішення суду про поновлення працівника на роботі» № 58лс від 20.02.2019» № 108 від 10.10.2022, яким вирішено наказ «Про скасування наказів у зв`язку із скасуванням рішення суду про поновлення працівника на роботі» № 58лс від 20.02.2019 вважати таким, що втратив чинність з 20.04.2022.

Предметом розгляду у цій справі є визнання незаконним та скасування наказу №138 від 01.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інженера технолога технологічного відділу трансформаторного та спеціалізованого виробництва ПрАТ «ЗТР»; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інженера технолога у технологічному відділі трансформаторного та спеціалізованого виробництва ПрАТ «ЗТР»; стягнення одноразово з ПрАТ «ЗТР» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 341 516,55 грн.; стягнення з ПрАТ «ЗТР» на користь ОСОБА_1 суми моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників учасників справи, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Така позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, викладеним у постановах КЦС ВС від 28.03.2022 у справі №729/252/21, від 29.06.2022 у справі №522/12874/20-ц, від 19.05.2022 у справі № 205/6352/18.

У свою чергу, суд зазначає, що штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства, а тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Чисельність працівників це економічний показник, який визначає кількість працівників певних категорій та професій, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості.

Факторами, якими може бути зумовлена потреба скорочення чисельності або штату працівників є, зокрема: наміри роботодавця матеріально стимулювати працівників для здійснення потрібного обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваної роботи, для чого працівникам встановлюються відповідні доплати за рахунок утвореної економії фонду заробітної плати; вдосконалення виробництва за допомогою автоматизації виробничих процесів, упровадження яких зумовлює зменшення кількості працівників певних професій і спеціальностей, потрібних для виконання роботи; перепрофілювання підприємства; зменшення обсягу виробництва продукції; інші несприятливі фактори та кризові явища у соціально-економічному розвитку суспільства.

З огляду на викладене скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства - поняття не тотожні, оскільки зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату і зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а інколи навіть збільшитися.

Водночас, зміни в організації виробництва і праці не можуть бути підставою зловживань та незаконного звільнення працівників, а незначні розширення в діяльності відповідача не є змінами в організації виробництва та праці. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників, безумовно, є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника (аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 21.02.2020 у справі №761/25605/17).

Відповідно до ч.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства (ч.2 ст.65 Господарського кодексу України).

Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Отже, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення, і судові органи не можуть вимагати обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату та саме в рамках розгляду спору про поновлення на роботі й вирішується питання про правомірність звільнення з роботи, тому до повноважень суду входить перевірка правильності проведення та дотримання роботодавцем процедури звільнення, у тому числі за скороченням, конкретного працівника (аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 19.05.2022 у справі № 205/6352/18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу (розпорядження) «Про припинення трудового договору» №138 від 01.10.2018 ОСОБА_1 звільнений 01.10.2018 з посади старшого інженера технолога згідно з п. 1 ст. 1 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату. Від підпису позивач відмовився. Зазначив, що роботодавцем не дотримано КЗпП України.

Наказом № 459 від 06.07.2018 «Про підготовку к реструктуризації підприємства» було виявлено необхідність здійснення раціоналізації виробництва та праці, шляхом зменшення численності персоналу по функціям управління. Зокрема, у вказаному наказі зазначено, що аналіз формування плану виробництва на підприємстві на ІІ півріччя 2018 та наступний 2019 рік та відповідного наповнення робочих місць, формування організаційних структур управління підрозділами підприємство виявило необхідність здійснити реорганізацію підприємства та праці. Наглядовою радою ПрАТ «ЗТР» та Центральним комітетом профспілки енергетики та електротехнічної промисловості України надано згоду на скорочення штатної чисельності персоналу підприємства. З метою оптимізації робочих місць та організаційних структур управління підрозділами підприємства наказано керівникам за функціями управління довести до відома керівників структурних підрозділів заплановане зменшення чисельності персоналу по функціям управління. Підготувати перелік посад/професій, які плануються виключити із штатного розпису підприємства та надати директору по персоналу у строк до 11.07.2018.

Наказом ПрАТ «ЗТР» «Про реструктуризацію підприємства» № 492 від 16.07.2018 на виконання наказу «Про підготовку до реструктуризації підприємства» № 459 від 06.07.2018 та з метою оптимізації кількості робочих місць та організаційних структур управління підрозділами підприємства прийнято рішення про скорочення штатних одиниць по структурним підрозділам підприємства в загальній кількості 111 одиниць.

Відповідно до п. 1.9. наказу «Про реструктуризацію підприємства» № 492 від 16.07.2018 в технологічному відділі трансформаторного та спеціалізованого виробництва скороченню підлягали наступні штатні одиниці: старший інженер - технолог 1 од., старший інженер технолог з апаратного та спеціалізованого виробництва 1 од, старший інженер технолог з трансформаторного виробництва 1 од.

Пунктом 5 наказу «Про реструктуризацію підприємства» № 492 від 16.07.2018 директору з персоналу ПрАТ «ЗТР» наказано організувати пропонування працівникам, посади яких скорочуються, вакантних посад, якщо вони відповідають її кваліфікації. У разі відмови від запропонованою роботи, повідомлених працівників звільнити в порядку скорочення штатів. Скорочення провести у відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

27.07.2018 ПрАТ «ЗТР» видано розпорядження № 722лс «Про скорочення посад (професій) в ТВТСВ», відповідно до якого вирішено попередити персонально під розпис в числі інших працівників старшого інженера технолога ОСОБА_1 про звільнення по скороченню штату по спливу двох місяців. Відділу кадрів наказано повідомити зазначених працівників про скорочення з пропозицією наявної роботи чи про її відсутність, за відсутності можливості працевлаштування звільнити працівників по скороченню штату по спливу двох місяців з моменту повідомлення.

31.07.2018 старшого інженера технолога ОСОБА_1 повідомлено під розпис з розпорядженням «Про скорочення посад (професій) в ТВТСВ» № 722лс від 27.07.2018, про що свідчить власноручний підпис позивача на розпорядженні.

Відповідно до повідомлення від 30.07.2018, згідно з наказом по підприємству від 16.07.2018 № 492 «Про реструктуризацію підприємства» та розпорядження № 722лс від 27.07.2018, ОСОБА_1 повідомлено про скорочення його посади. Запропоновано наступні посади: зварювальних цех: електрозварювальник на автоматичних та півавтоматичних машин, обрубувач; трансформаторний цех: намотник котушки трансформатору, збирач трансформаторів, збиральник-оздоблювальник котушок трансформаторів; центральна бухгалтерія: бухгалтер. З вказаним повідомленням Зайцев ознайомлений, від підпису відмовився.

17.08.2018 позивачу під розпис для працевлаштування запропоновано наступну роботу, в яких у товариства була необхідність: зварювальний цех: котельник, свердлувальник, слюсар зі збирання металевих конструкцій; відомча воєнізована охорона: стрілець; відділ корпоративних та інформаційних систем: аналітик комп`ютерних систем, програміст прикладний; відділ закупівель матеріалів та комплектуючих виробів: спеціаліст із закупівель. ОСОБА_1 ознайомлений, від підпису відмовився, від запропонованих вакансій відмовився.

06.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу кадрів ПрАТ «ЗТР» із заявою, відповідно до якої він надав згоду на наданні роботи на посаді нижче старшого інженера-технолога або рівнозначної, з тих, що є на підприємстві, а також на посади працівників, які перебувають у декретній відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має диплом спеціаліста від 27.06.1997 № 319 про вищу освіту за спеціальністю «промислове та цивільне будівництво». Крім того, записи в трудовій книжці позивача свідчать про наявність в нього досвіду роботи складальником трансформаторів (пункти 1 та 2), слюсаря контрольно вимірювальних приладів та автоматики (пункти 5 - 7), інженера лабораторії випробувань товарів народного споживання (пункти 8 - 11), інженера технолога (пункти 12 - 14).

Позивач відмовився від роботи складальника трансформаторів.

У період з 31.07.2018 по 01.10.2018 ПрАТ «ЗТР» не приймав на роботу нових працівників на аналогічні посади та на посади та професії, які відповідають освіті та досвіду роботи позивача. Вказане підтверджується витягами з книг обліку прийому робітників та інженерно-технічних працівників.

Відповідно до книги обліку переведення інженерно-технічних працівників (ІТР) та книги обліку переведення робочих в період з 31.07.2018 по 01.10.2018 в межах ПрАТ «ЗТР» не здійснювалось переведення працівників на посаду аналогічну посаді позивача, або на посаду, яка відповідає його освіті чи досвіду роботи.

ПрАТ «ЗТР» не пропонувало позивачу роботу тимчасово відсутніх працівників (тимчасова непрацездатність, відпустка, в тому числі відпустка для догляду за дитиною до досягнення 3-х років, та інше) оскільки ці посади не вакантні, на них укладені трудові договори з працівниками. Не зважаючи на їх тимчасову відсутність на роботі, трудові відносини з такими працівниками не припиняються, працівники перебувають у трудових відносинах з підприємством.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною КЦС ВС у Постанові від 23.12.2020 у справі № 285/4227/18, в якій Верховний Суд зазначив, що якщо працівник відсутній у зв`язку із хворобою, відрядженням, відпусткою посада, яку він займає, не є вакантною.

Відповідно до довідки № 1/09-17-141 від 10.10.2022 облікова кількість штатних працівників підприємства складала: на 01.01.2012 -4918 працівників; на 01.01.2013 4 947 працівників; на 01.01.2014 4 738 працівників; на 01.01.2015 3 254 працівників; на 01.01.2016 2 830 працівників; на 01.01.2017 2 710 працівників; на 01.01.2018 2 581 працівник; на 01.01.2019 - 2 165 працівників; на 01.01.2020 1 854 працівники; на 01.01.2021 1 268 працівників; на 01.01.2022 1 246 працівників; на 01.10.2022 1 211 працівників. Тобто, прослідковується тенденція скорочення штату протягом тривалого проміжку часу.

Крім того, відповідно до наказу ПрАТ «ЗТР» «Про реструктуризацію підприємства» № 492 від 16.07.2018 крім штатної одиниці, яку займав позивач, скороченню по структурним підрозділам підприємства підлягали також 110 інших штатних одиниць.

Оскільки посада старшого інженера технолога на підприємстві була лише одна, саме ОСОБА_1 особу, яка займала вказану посаду, визначено як таку, що підлягає скороченню.

Вказане підтверджується протоколом засідання комісії по визначенню кандидатури на скорочення чисельності персоналу в ПрАТ «ЗТР» в технологічному відділенні трансформаторного та спеціалізованого виробництва від 17.07.2018 та довідкою начальника відділу по роботі з персоналом № 1/09-17-140 від 10.10.2022.

Позивач стверджує, що посаду старшого інженера технолога у тому ж відділі мали ще декілька працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Проте, відповідно до штатного розкладу технологічного відділу трансформаторного та спеціалізованого виробництва від 01.06.2018 вказані особи перебували на посадах старших інженерів технологів з трансформаторного виробництва та старшого інженера-технолога з апаратного та спеціалізованого виробництва.

Посаду, яка підлягала скороченню, займав лише позивач, а тому не було перед ким визначити його переважне право на залишення на роботі.

Крім того, ПрАТ «ЗТР» не пропонувало позивачу посади всіх працівників, які звільнялися з роботи, крім посад та професій в яких у підприємства була потреба, а саме: електрозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах; обрубувача; котельника; маляра; свердлувальника; слюсара зі збирання металевих конструкцій; намотувальника котушок трансформаторів; складальника трансформаторів; складальника- оздоблювача котушок трансформаторів; стрільця; бухгалтера; аналітика комп`ютерних систем; програміста прикладного; спеціаліста із закупівель. Витяги з відповідних книг обліку звільнення робітників та ІТР в період з 31.07.2018 по 01.10.2018 містяться в матеріалах справи.

Відповідно до встановлених на підприємстві процедур (наказ «Про порядок приймання та переміщення персоналу підприємства» №243 від 12.07.2002) у разі звільнення працівника, професія або посада, яку займав працівник, ліквідується. При цьому, звільнення працівника може бути підставою для прийняття нового працівника лише у разі обґрунтованої виробничої необхідності.

Щодо твердження позивача про те, що він мав переважне право на залишення на роботі, оскільки мав багаторічний стаж роботи на підприємстві, досвід та заслуги перед підприємством, суд зазначає, що суд не наділений правами та не володіє достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою роботодавця, який володіє достатньою інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця (постанови КЦС ВС від 25.01.2023 у справі № 454/2124/18, від 01.03.2023 у справі № 754/12773/20).

Щодо доводів позивача про наявність порушень у процедурі узгодження його звільнення з профспілковою організацією маємо наступні заперечення.

Насамперед слід зазначити, що за усталеним висновком щодо застосування статті 43 КЗпП України, викладеним зокрема у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 336/5828/16, при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Статтею 43 КЗпП України, передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Протоколом засідання комісії по визначенню кандидатури на скорочення чисельності персоналу в ПрАТ «ЗТР» в технологічному відділенні трансформаторного та спеціалізованого виробництва від 17.07.2018 визначено кандидатуру на скорочення персоналу на посаді старшого інженера-технолога ОСОБА_1

11.09.2018 адміністрацією підприємства голові цехового комітету технологічного відділу трансформаторного та спеціалізованого виробництв та відділу автоматизованих систем трансформаторного обладнання подано запит про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 - старшого інженера - технолога згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Право цехового комітету профспілки на прийняття рішення про надання згоди на звільнення робітників підприємства - членів профспілки з ініціативи адміністрації підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету від 13.05.2015 №2 Первинної профспілкової організації ВАТ «Запоріжтрансформатор».

Протоколом засідання цехового комітету профспілки технологічного відділу трансформаторного та спеціалізованого виробництв та відділу автоматизованих систем трансформаторного обладнання від 17.09.2018 № 4 підтверджується надання дозволу на звільнення ОСОБА_1 - старшого інженера - технолога згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Відповідно до довідки начальника відділу по роботі з персоналом № 1/09-17-140 від 10.10.2022 у період з 01.07.2018 по 01.10.2018 в штатному розкладі ПрАТ «ЗТР» наявна одна штатна одиниця «старший інженер-технолог».

Отже, виданню наказу (розпорядженню) «Про припинення трудового договору» № 138 від 01.10.2018 передувала попередня згода виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Таким чином, вищевикладені обставини та надані на їх підтвердження докази свідчать про дотримання ПрАТ «ЗТР» вимог законодавства в процедурі звільнення позивача та про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі у ПрАТ «ЗТР» на посаді старшого інженера-технолога.

Твердження позивача про те, що його звільнення у зв`язку із скороченням штату обумовлено упередженим ставленням роботодавця до нього як неугодного працівника, є лише його припущенням.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що судом не встановлено обставин незаконного звільнення позивача із займаної посади, то підстав для виплати останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу у суду немає.

Щодо маральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 2371 КЗпП установлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Враховуючи те, що судом не встановлено обставин незаконного звільнення позивача із займаної посади, то підстав для виплати останньому моральної шкоди у суду немає.

Крім того, позивачем не надано суду належних доказів, які у своїй сукупності вказували на порушення відповідачем його законних прав, що у подальшому призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої витрати зі сплати судового збору у даному разі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.03.2023.

Рішення розміщується у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.М. Сушко