РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2023Справа № 910/10985/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротериторія", фізичної особи ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" про стягнення заборгованості в сумі 1 548 303,40 грн,

за участю представників:

ТОВ "Бест Лізинг": Прудки О.В.;

ТОВ "Агротериторія": не з`явився;

ТОВ "Світ Агротехніки": не з`явився;

ОСОБА_1 : не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (далі - ТОВ "Бест Лізинг") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротериторія" (далі - ТОВ "Агротериторія"), фізичної особи ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (далі - ТОВ "Світ Агротехніки") заборгованості в розмірі 1 548 303,40 грн, з яких: 1 018 399,24 грн - заборгованість за лізинговими платежами, 216 999,68 грн - проценти річних, 120 798,00 грн - штраф, 184 330,02 грн - інфляційні втрати, 7 779,46 грн - пеня, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Агротериторія" своїх обов`язків за укладеним між ним та позивачем договором фінансового лізингу від 3 червня 2021 року № 210603-3/ФЛ-Ю-С, а також неналежним виконанням ОСОБА_1 та ТОВ "Світ Агротехніки" зобов`язань за укладеними договорами поруки від 24 червня 2021 року № 210624-8/П та № 210624-9/П.

При дослідженні цієї позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що відповідачем за цим позовом є фізична особа (не підприємець) ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд ухвалою від 21 жовтня 2022 року звернувся до Відділу "Центр надання адміністративних послуг Томашпільської селищної ради" (далі - Відділ) щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання вказаного відповідача.

4 листопада 2022 року, після подачі позову, через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява від 26 жовтня 2022 року № 2852 про забезпечення позову. Ухвалою Господарського суду від 7 листопада 2022 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

16 листопада 2022 року на адресу суду надійшла відповідь Відділу про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 грудня 2022 року.

13 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду від ТОВ "Агротериторія" надійшов відзив від 9 грудня 2022 року, в якому останнє заперечувало проти позову, посилаючись на те, що ТОВ "Бест Лізинг" не додало до свого позову первинної бухгалтерської документації, акт звірки взаєморозрахунків, виписок з банківського рахунку позивача, що підтверджують відсутність оплат лізингових платежів у встановлених порядку та розмірах. Крім того, ТОВ "Агротериторія" зазначило, що належним чином виконувало умови договору щодо повідомлення про місцезнаходження та стоянки об`єкта лізингу. Доказів протилежного позивач не надав. Також, у відзиві ТОВ "Агротериторія" заперечило проти нарахованих позивачем штрафних санкцій та трьох процентів річних у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, передбачених пунктами 2.7. та 7.1.1. договору, оскільки задоволення таких вимог призведе до подвійного стягнення пені, що є порушенням статті 61 Конституції України. Крім того, вказаний відповідач зазначав, що ТОВ "Бест Лізинг" не було дотримано досудового порядку врегулювання спору.

У той же день разом із відзивом ТОВ "Агротериторія" подала зустрічний позов до ТОВ "Бест Лізинг" про визнання договору фінансового лізингу від 3 червня 2021 року № 210603-3/ФЛ-Ю-С недійсним у частині його пунктів: 2.7., 6.1. та 7.1.1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2022 року позовну заяву ТОВ "Агротериторія" було залишено без руху.

22 грудня 2022 року на електронну адресу суду від ТОВ "Агротериторія" надійшло клопотання від вказаної дати про відкладення підготовчого засідання.

22 грудня 2022 року у підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 2 лютого 2023 року.

30 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив ТОВ "Агротериторія" від 27 грудня 2022 року, в якій навів свої доводи та аргументи на спростування правової позиції вказаного відповідача.

30 грудня 2022 року ТОВ "Агротериторія" звернулося до суду із заявою від 29 грудня 2022 року про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 січня 2023 року зустрічну позовну заяву ТОВ "Агротериторія" до ТОВ "Бест Лізинг" про визнання частково недійсним договору з доданими до неї документами повернуто заявнику.

9 січня 2023 року на адресу суду від ТОВ "Світ Агротехніки" надійшла заява про зміну місця реєстрації та поштової адреси вказаного відповідача.

2 лютого 2023 року в підготовчому засіданні представник ТОВ "Агротериторія" заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання. У той же день суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

2 лютого 2023 року в підготовчому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16 лютого 2023 року.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Павленка Є.В. у період з 8 лютого 2023 року по 14 лютого 2023 року, повний текст ухвали суду від 2 лютого 2023 року було складено та підписано 15 лютого 2023 року.

16 лютого 2023 року через електронну адресу суду представник ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для подання відзиву. У цей же день ТОВ "Агротериторія" подало клопотання про відкладення розгляду справи.

16 лютого 2023 року в судовому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для подачі відзиву та про відкладення судового засідання на 16 березня 2023 року.

13 березня 2023 року та 15 березня 2023 року на електронну адресу суду від представників ОСОБА_1 та ТОВ "Агротериторія" надійшли клопотання, в яких було повідомлено про розірвання договорів про надання правничої допомоги вказаним відповідачам.

У судовому засіданні 16 березня 2023 року представник ТОВ "Бест Лізинг" підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечили. ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 заяв по суті спору не подали.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

3 червня 2021 року між ТОВ "Агротериторія" та ТОВ "Бест Лізинг" укладено договір фінансового лізингу № 210603-3/ФЛ-Ю-С, за умовами якого останнє набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування вживаний предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, номер шасі (кузова, рами), рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого наведені в специфікації, що є додатком до цього договору, а відповідач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах зазначеного договору. Після закінчення строку лізингу до ТОВ "Агротериторія" переходить право власності на об`єкт лізингу згідно з умовами цього договору, за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством (пункт 1.1. вказаної угоди).

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Пунктом 2.1. договору визначено, що для цілей цієї угоди вводяться такі терміни та визначення: число сплати - це порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акта приймання-передачі предмета лізингу (наприклад: дата підписання сторонами акту - 25 липня 2018 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14 серпня 2018 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). У разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30 днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця; період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює одному місяцю (перший період лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі предмета лізингу).

Згідно з пунктом 2.2. договору всі платежі за договором ТОВ "Агротериторія" зобов`язане здійснювати у число сплати в національній валюті України (гривні) відповідно до графіка та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ "Бест Лізинг". Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.5., 2.6. загальних умов); винагороду (комісію) позивачу за отриманий предмет лізингу з урахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7.-2 9., 3.5. загальних умов (далі - винагорода). Сторони погодили, що такі лізингові платежі не містять покупної ціни, передбаченої цим договором, і у сукупності є платою за користування предметом лізингу.

За умовами пункту 2.3. договору авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору), з урахуванням пункту 2.6. загальних умов, ТОВ "Агротериторія" зобов`язане сплачувати протягом трьох банківських днів з моменту відправлення рахунку позивачем, але не пізніше ніж у дату, зазначену сторонами в пункті 5.6. цього договору, та в сумі авансового лізингового платежу, визначеному в графіку сплати лізингових платежів, незалежно від отримання рахунку. Сторони домовились, що достатнім доказом відправлення позивачем ТОВ "Агротериторія" рахунку є витяг з реєстру рахунків позивача. Дата відправлення зазначеного рахунку визначається за даними реєстру рахунків ТОВ "Бест Лізинг". Цей рахунок може бути відправлений ТОВ "Агротериторія" в т.ч. факсимільним способом, поштою, кур`єрською доставкою, вручений особисто або в інший спосіб, який обере позивач. Сторони на підставі частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) досягли згоди про те, що у випадку сплати відповідачем позивачу грошових коштів у порядку пункту 2.3. загальних умов до моменту укладення цього договору, такі кошти зараховуються в рахунок сплати ТОВ "Агротериторія" авансового лізингового платежу в розмірі, в якому вони були сплачені.

Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий, вихідний, святковий або інший день, ТОВ "Агротериторія" зобов`язане сплатити цей платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому дню (пункт 2.4. договору).

Пунктом 2.11. договору визначено черговість погашення заборгованості у такій послідовності: компенсація (відшкодування) суми штрафів позивачу, пов`язаних з експлуатацією предмета лізингу; штрафні санкції; сплата комісії за адміністрування простроченої заборгованості; сплата простроченої заборгованості з винагороди; сплата поточної заборгованості з винагороди; сплата простроченої заборгованості з відшкодування частини предмета лізингу; сплата поточної заборгованості з відшкодування частини предмета лізингу. Сторони домовились, що погашення заборгованості за кожної черги згідно вищенаведеного порядку в межах кожної черги відбувається за принципом першочергового погашення заборгованості, що утворилася раніше. Лізингодавець має право самостійно перерозподілити отримані від лізингоодержувача кошти відповідно до вищезазначеної черговості шляхом проведення бухгалтерських проводок.

Пунктами 3.4., 3.4. договору визначено, що передача предмета лізингу лізингоодержувачу у володіння та користування відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу у продавця (постачальника) предмета лізингу та лише після виконанням лізингоодержувачем зобов`язання, передбаченого пунктом 2.3. договору. Приймання ТОВ "Агротериторія" предмета лізингу оформлюється шляхом підписання акта приймання-передачі предмета лізингу.

За умовами пунктів 10.1., 10.20. договору він набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами та додатків до нього. Будь-які зміни та доповнення до цього правочину здійснюються на підставі взаємної згоди, якщо інше не передбачено договором, та набувають юридичної сили, якщо оформлені письмово, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктом 10.7. договору визначено, що даний договір є змішаним договором, в якому містяться положення договору фінансового лізингу та договору купівлі-продажу (у частині переходу права власності на об`єкт лізингу або права вимоги по договору страхування), а також договору застави (у частині забезпечення виконання зобов`язань лізингоодержувача по сплаті викупного платежу лізингодавцю, які виникли або можуть виникнути у майбутньому відповідно до умов пунктів 6.4., 6.5., 9.3. загальних умов). Не обмежуючись зазначеним, у цьому договорі сторони врегулювали свої відносини та визначили окремі зобов`язання (окремі умови) відповідно до частин 1-3 статті 6 ЦК України. Сторони домовились, що у випадку суперечностей між положеннями загальних умов, додатків до договору та особливими умовами договору, перевагу мають особливі умови договору. Сторони дійшли згоди про те, що строк дії договору - це час, протягом якого існують зобов`язання сторін, які виникли на основі зазначеного договору.

Судом встановлено, що сторонами належним чином оформлено графік сплати лізингових платежів, зі змісту якого вбачається, що авансований платіж становить 1 631 573,00 грн, відшкодування (компенсація) частинами вартості предмета лізингу - 6 039 900,00 грн, винагорода (комісія) позивача - 2 407 700,57 грн. Загальна лізингова сума - 8 447 600,57 грн. Також з вказаного додатку вбачається, що сторони погодили оплату предмета лізингу тридцятьма шістьма платежами.

Також судом встановлено, що сторони погодили специфікацію до договору, згідно з якою предметом лізингу є сівалка просапна Horsch Maestro 24SW, 2020 року випуску, вартість предмета лізингу - 6 039 900,00 грн (разом із ПДВ).

Судом встановлено, що 4 червня 2021 року між сторонами підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за цим договором. Згідно вказаного документа ТОВ "Агротериторія" прийняла від ТОВ "Бест Лізинг" вищезазначену сільськогосподарську техніку (номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ), визначивши, що вартість предмета лізингу на момент його передачі складає 6 039 900,00 грн (разом із ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Агротериторія" частково виконало покладені на нього обов`язки зі сплати лізингових платежів на загальну суму 1 619 505,48 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 25 червня 2021 року № 701 на суму 249 966,15 грн, від 26 липня 2021 року № 718 на суму 250 459,28 грн, від 29 липня 2021 року № 725 на суму 219,58 грн, від 5 серпня 2021 року № 741 на суму 1 330,49 грн, від 26 серпня 2021 року № 4805 на суму 248 010,85 грн, від 30 вересня 2021 року № 800 на суму 242 702,49 грн, від 10 листопада 2021 року № 6 на суму 242 702,49 грн, від 10 січня 2022 року № 44 на суму 234 114,15 грн, від 22 лютого 2022 року № 70 на суму 150 000,00 грн. Копії вказаних платіжних документів містяться в матеріалах цієї справи.

Таким чином, ТОВ "Агротериторія" оплатило перші шість лізингових періодів та частково за сьомий. Вказана обставина також підтверджується довідкою позивача від 28 вересня 2022 року № 2656/1.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

За частиною 1 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (у редакції, чинній на момент укладення вказаного договору) (далі - Закон) предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону лізингодавець має право, зокрема, вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов`язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Разом із цим, згідно з частиною 2 статті 11 Закону лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема, своєчасно сплачувати лізингові платежі, надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання.

Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (частина 1 статті 16 Закону).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти позову, ТОВ "Агротериторія" вказувало на те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують відсутність оплати за вказаним договором. Однак ці доводи є необґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно з частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Вказаними приписами законодавства у цивільному праві закріплено презумпцію вини (припущення) вини особи, яка вчинила правопорушення, а її відсутність доводить особи, яка порушила зобов`язання.

Разам із цим, відповідно до приписів статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, зі змісту вказаних норм вбачається, що тягар доказування факту відсутності заборгованості за договором, який полягає у наданні доказів сплати лізингових платежів, покладено саме на лізингоодержувача, до якого пред`явлено відповідний позов.

Тому, вищезазначені доводи ТОВ "Агротериторія" є необґрунтованими.

Заперечуючи проти позову, вказана юридична особа також послалася на недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору.

Разом із цим, суд вважає такі доводи ТОВ "Агротериторія" необґрунтованими, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002) можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Заперечення ТОВ "Агротериторія" про те, що позивач не повідомив його про порушенням умов договору, є також необґрунтованими, оскільки сплата лізингових платежів у передбачений договором та графіком строк є прямим обов`язком вказаного відповідача незалежно від такого повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача по сплаті лізингових платежів за 7-11 лізингові періоди, яка складає 1 018 399,24 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до ТОВ "Агротериторія" в частині стягнення з останнього вказаної суми основного боргу.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач просив суд стягнути з ТОВ "Агротериторія" 7 776,46 грн пені, нарахованої у період з 25 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року на відповідні суми боргу, а також 120 798,00 грн штрафу за дворазове неподання звітності за квартал.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 ГК України).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами пунктами 7.1.1. договору визначено, що за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців від дня, коли сплата мала відбутися.

За ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) об`єкта лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з об`єктом лізингу, порушення умов пунктів 2.15., 2.16., 3.6., 4.1.2., 4.1.7., 5.2., 10.2. загальних умов, лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі одного відсотка остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень (пункт 7.1.3. договору).

За умовами підпункту 5.2.1. пункту 5.2. договору лізингоодержувач взяв на себе обов`язок щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення позивачу звіту у визначеній договором формі.

Відповідно до акта прийому-передачі предмета лізингу в користування за договором від 4 червня 2021 року, вартість предмета лізингу на момент його передачі складала 6 039 900,00 грн (разом із ПДВ).

Заперечення ТОВ "Агротериторія" про те, що саме позивач має довести факт його неповідомлення про стан та адресу базування предмета лізингу, є необґрунтованими й суперечать приписам статті 13 ГПК України та статті 614 ЦК України.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення позивача лізингоодержувачем про місцезнаходження та стан предмета лізингу. Такі докази відповідачем не подавалися.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки положення вказаної норми не поширюють свою дію на договори фінансового лізингу.

Оскільки заявлені ТОВ "Бест Лізинг" до стягнення розміри вищезазначених штрафних санкцій є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, і не перевищують визначений законом граничний розмір їх нарахування, позов у частині стягнення з ТОВ "Агротериторія" пені та штрафу також підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням вказаним відповідачем своїх зобов`язань за даним договором, позивач також просив суд стягнути з останнього 184 330,02 грн інфляційних втрат, з яких: 22 556,27 грн - інфляційні втрати, нараховані за період з 25 грудня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму частково сплаченого лізингового платежу в розмірі 124 620,46 грн; 41 791,01 грн - інфляційні втрати, нараховані за період з 25 січня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 230 889,96 грн; 39 762,54 грн - інфляційні втрати, нараховані за період з 25 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 219 682,77 грн; 40 623,89 грн - інфляційні втрати, нараховані за період з 25 березня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 224 441,61 грн; 39 596,31 грн - інфляційні втрати, нараховані за період з 23 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 218 764,44 грн.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок вказаних компенсаційних виплат. Обґрунтований розмір інфляційних втрат, нарахованих у період з 25 березня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 224 441,61 грн, за розрахунком суду, становить 29 741,07 грн.

Обґрунтований розмір інфляційних втрат, нарахованих у період з 23 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 218 764,44 грн, за розрахунком суду, становить 21 539,37 грн.

Таким чином, за перерахунком суду, загальний обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 155 390,26 грн.

Отже, позов у частині стягнення з ТОВ "Агротериторія" вказаної компенсаційної виплати підлягає задоволенню у вищезазначеному розмірі. Вимога про стягнення 28 939,76 інфляційних є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням вказаним відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, позивач, посилаючись на частину 2 статті 625 ЦК України, просив суд стягнути з останнього 216 999,68 грн процентів річних, з яких: 30 885,36 грн - проценти річних, нараховані за період з 25 грудня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму частково сплаченого лізингового платежу в розмірі 124 620,46 грн; 53 642,37 - проценти річних, нараховані за період з 25 січня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 230 889,96 грн; 47 307,02 грн - проценти річних, нараховані за період з 25 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 219 682,77 грн; 44 888,31 грн - проценти річних, нараховані за період з 25 березня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 224 441,61 грн; 40 276,62 грн - проценти річних, нараховані за період з 23 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 218 764,44 грн.

Відповідно до пункту 2.7. договору, у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 ЦК України, сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти річних в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Із наданого позивачем розрахунку відсотків річних вбачається, що вони нараховані позивачем за кожен день прострочення.

Разом із цим, згідно з положеннями статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов`язання й до того дня, доки зобов`язання не буде виконано.

Водночас частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Зі змісту частини 2 статті 625 ЦК України випливає, що договором може бути встановлено лише інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (за кожен день прострочення).

Враховуючи положення вищезазначених приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що проценти, передбачені пунктом 2.7. договору, за своєю правовою природою підпадають під визначення неустойки, а саме - пені.

У свою чергу підпунктом 7.1.1. пункту 7.1. договору сторони вже передбачили нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Отже, умовами договору передбачене подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Проте, незважаючи на невірність визначення способу обчислення процентів річних у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, позивачем все ж заявлено вимогу про стягнення процентів річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення процентів, виходячи зі ставки трьох процентів річних, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки інший розмір процентів не був встановлений сторонами договору у визначеному законом порядку.

Обґрунтований розмір процентів річних, за розрахунком суду, складає 17 726,03 грн, з яких: 2 847,49 грн - три проценти річних, нараховані за період з 25 грудня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму частково сплаченого лізингового платежу в розмірі 124 620,46 грн; 4 687,38 - три проценти річних, нараховані за період з 25 січня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 230 889,96 грн; 3 900,12 грн - три проценти річних, нараховані за період з 25 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 219 682,77 грн; 3 468,08 грн - три проценти річних, нараховані за період з 25 березня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 224 441,61 грн; 2 822,96 грн - три проценти річних, нараховані за період з 23 квітня 2022 року по 28 вересня 2022 року на суму лізингового платежу в розмірі 218 764,44 грн.

За таких обставин, вищезазначена позовна вимога підлягає задоволенню в частині вказаної суми. Вимога про стягнення 199 273,65 грн процентів річних є необґрунтованою, а відтак та не підлягає задоволенню.

Також судом встановлено, що 24 червня 2021 року між ТОВ "Бест Лізинг", ОСОБА_1 та ТОВ "Агротериторія" укладено договір поруки № 210624-8/П.

У той же день між ТОВ "Бест Лізинг", ТОВ "Світ Агротехніки" та ТОВ "Агротериторія" укладено договір поруки № 210624-9/П.

Предметом вказаних правочинів є надання поруки зазначеною фізичною особою та ТОВ "Світ Агротехніки" перед ТОВ "Бест Лізинг" у повному обсязі за виконання ТОВ "Агротериторія" зобов`язань, що виникли в останнього, зокрема, за договором фінансового лізингу від 3 червня 2021 року № 210603-3/ФЛ-Ю-С.

Відповідно до пунктів 2 вказаних договорів поруки ОСОБА_1 та ТОВ "Світ Агротехніки" зобов`язалися солідарно відповідати перед позивачем за виконання ТОВ "Агротериторія" усіх грошових зобов`язань за вказаним договором: сплата позивачу лізингових платежів у встановлені угодою строки (розмір лізингових платежів згідно договору може бути змінений (збільшений); сплата ТОВ "Бест Лізинг" санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на боржника згідно з умовами договору та/або чинного законодавства.

Згідно з положеннями пунктів 3 договорів поруки при невиконання або неналежному виконання ТОВ "Агротериторія" зобов`язань за договором фінансового лізингу, виконання яких забезпечується даними договорами поруки, ОСОБА_1 та ТОВ "Світ Агротехніки" будуть відповідати перед позивачем солідарно. ТОВ "Бест Лізинг" має право на власний розсуд зажадати виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу, як від кожного поручителя окремо, так і від боржника та поручителя (ів) одночасно, як в повному обсязі, так і в частині боргу.

Зазначені договори поруки підписані сторонами та скріплені печатками вказаних юридичних осіб.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

При солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, позивач, користуючись наданим йому за договорами поруки та статтями 543, 554 ЦК України правом, правомірно звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним договором фінансового лізингу.

Доказів виконання взятих на себе зобов`язань поручителями перед позивачем матеріали справи не містять, наявності обставин, з якими закон пов`язує припинення поруки, судом не встановлено.

За таких обставин, встановлена судом заборгованість за договором фінансового лізингу підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов ТОВ "Бест Лізинг" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротериторія" (01103, місто Київ, вулиця Професора Підвисоцького, будинок 10/10, офіс 61; ідентифікаційний код 38290906), фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (41400, Сумська область, Шосткинський район, місто Глухів, вулиця Терещенків, будинок 44; ідентифікаційний код 36947647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, літера Б; ідентифікаційний код 33880354) 1 018 399 (один мільйон вісімнадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн 24 коп. основної заборгованості, 120 798 (сто двадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн 00 коп. штрафу, 7 776 (сім тисяч сімсот сімдесят шість) грн 46 коп. пені, 155 390 (сто п`ятдесят п`ять тисяч триста дев`яносто) грн 26 коп. інфляційних втрат, 17 726 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять шість) грн 03 коп. процентів річних, а також 19 801 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот одну) грн 35 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30 березня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко