ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 Справа № 914/3147/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Приватного малого підприємства «Експрес», м. Новояворівськ, Львівська обл.,

до відповідача: Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

про: стягнення 694 257,44 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Галайський О.В.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Приватне мале підприємство «Експрес» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства «Львівський Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 694 257,44 грн.

Ухвалою від 14.12.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи на 17.01.2023.

Ухвалою від 17.01.2023 суд відклав розгляд справи на 07.02.2023.

Ухвалою від 07.02.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 14.03.2023.

Ухвалою від 14.03.2023 суд відклав розгляд справи на 28.03.2023.

В судове засідання 28.03.2023 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимоги задоволити, Відповідач не з`явився, причин не явки не вказав, відзив на позов не подав.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, однак не скористались своїм правом, та не з`явились в судове засідання, суд розглядає справу за наявними доказами у справі.

В судовому засіданні 28.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором купівлі продажу №29/04 від 01.01.2016, в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим у відповідача виник борг в сумі 470 872,20 грн.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу 844,77 грн пені, 187 609,36 грн інфляційних втрат, 34 926,40 грн 3% річних та штраф в розмірі 4,71 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представила, позовні вимоги не заперечила.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

29 квітня 2020 р. між ПМП «Експрес» (далі Постачальник) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» (далі Покупець) укладено Договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04-1.

Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступний товар: Бітум дорожній БНД 70/100 або Бітум дорожній БНД 60/90.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить 7 372 500, 00 грн, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Згідно з п. 4.3 договору, покупець зобов`язується розраховуватися з постачальником за отриманий товар протягом від 30 до 60 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених у п. 4.1, п. 4.2 цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих ні себе зобов`язань.

На виконання умов договору постачальником було поставлено товар на суму 2 817 709,00 грн, що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № 580 від 10 липня 2020 року на суму 265464,00 грн з ПДВ; № 603 від 15 липня 2020 року на суму 258336,00 грн з ПДВ; № 695 від 22 липня 2020 року на суму 293584,00 грн з ПДВ; № 719 від 24 липня 2020 року на суму 284852,00 грн з ПДВ; № 744 від 28 липня 2020 року на суму 168750,00 грн з ПДВ; № 746 від 28 липня 2020 року на суму 295472,00 грн з ПДВ; № 747 від 28 липня 2020 року на суму 294764,00 грн з ПДВ; № 815 від 10 серпня 2020 року на суму 322973,00 грн з ПДВ; № 864 від 12 серпня 2020 року на суму 322714,00 грн з ПДВ; № 923 від 20 серпня 2020 року на суму 310800,00 грн з ПДВ.

Станом на дату подання позовної заяви поставлений позивачем відповідачу товар був оплачений лише частково, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 470 872,20 грн. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 0, 001 % від суми боргу у розмірі 844,77 грн, штраф в розмірі 0,0001 % від суми боргу у розмірі 4,71 грн, 3 % річних в розмірі 34 926,40 грн та інфляційні втрати в розмірі 187609,36 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, 29 квітня 2020 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар у 2020 - 2021 році на загальну суму 2 817 709,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи двосторонньо підписаними видатковими накладними.

Як встановлено судом, Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 2 346 836,80 грн. Заборгованість на момент подання позову до суду складала

470 872,20 грн

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основна заборгованість в розмірі 470 872,20 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Пунктом 7.3.7. договору визначено, що в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0, 001 % від сум боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0, 0001 % від суми боргу (сплачується одноразово).

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 844,77 грн та штрафу в розмірі 4,71 грн, то перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, суд зазначає, що такий здійснено вірно та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 34 926,40 грн та інфляційні втрати в розмірі 187609,36 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такий здійснено вірно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю у розмірі

470 872,20 грн основного боргу, пеня у розмірі 844,77 грн, штраф 0,47 грн, 3 % річних в розмірі 34926,40 грн та інфляційні втрати в розмірі 187609,36 грн.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 10 413,87 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, ) на користь Приватного малого підприємства «Експрес» (81053, Львівська обл., Яворівський р-н, м. Новояворівськ, вул. Степана Бандери, 7, ) 694 257,44 грн та судовий збір в розмірі 10 413,87 грн.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023

Суддя Запотічняк О.Д.