ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3152/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р. (суддя Дупляк С.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 05.12.2022р.) по справі

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 15.09.2022р. за вих. №147/07 до Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради, про стягнення 13 979,66 грн., з яких: 11 615,51 грн. основної заборгованості, 250,13 грн. 3% річних та 2 114,02 грн. інфляційних втрат (з урахування уточненої позовної заяви).

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р. позов задоволено - стягнуто з Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 11 615,51 грн. основної заборгованості, 250,13 грн. 3% річних, 2 114,02 грн. інфляційних втрат, 2 481,00 грн судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області не вірно встановлені обставини справи та надана не правильна оцінка доказам, наданим Позивачем, а рішення винесене з не повним з`ясуванням обставин справи, а також з не правильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що доказів наявності в приміщеннях (актів огляду, тощо) опалювальних приладів та стояків, в опалювальний період, за адресою вул. Доватора, 28, Позивачем не надано. Крім того, Позивачем до позовної заяви не надано відомості чи звіт обліку споживання теплоти у приміщенні, за адресою: вул. Довтатора, 28.

Скаржник зазначає, що серед доказів, доданих Позивачем до позовної заяви, відсутні первинні документи, які б підтверджували факт постачання теплової енергії у нежитлові приміщення за адресами, зазначеними у позовній заяві, а подані документи ( подобові відомості, зведені відомості, відомості теплоспоживання, звіти про споживання та звіти про використання теплової енергії), складені невстановленими особами чи підприємствами, підписані одноособово невідомими особами або взагалі не підписані, а також не містять інформації щодо спожитого об`єму теплової енергії за кожним спірним приміщенням, а отже не можуть бути належними та достовірними доказами, що свідчать про постачання теплової енергії Позивачем у спірні нежитлові приміщення, у заявленому Позивачем обсязі.

В поясненнях на відзив на апеляціну скаргу, Скаржник зазначає, що твердження Позивача про те, що у період з 01.11.2021р. по 04.11.2021р., приміщення за цією адресою, що перебуває на балансі Відповідача, було обладнане приладами обліку, є хибним, оскільки після подання теплоносіїв до будівлі та приладів опалення роботи з відключення та зняття приладів для обігріву не проводяться. Доказів наявності в цих приміщеннях (актів огляду тощо) опалювальних приладів та стояків в опалювальний період позивачем не надано. Подача теплоносіїв у приміщення по вул. Доватора, 28 протягом періоду з 01.11.2021 по 04.11.2021р. неможлива, так як відсутні прилади для обігріву.

Скаржник звертає увагу суду на те, що під час розгляду справи, зокрема, у відзиві на позовну заяву, Відповідачем зазначалось, що комунальне підприємство не має заборгованості перед Позивачем за оплату послуги з постачання теплової енергії, оскільки не отримувало послуги з централізованого опалення спірних приміщень, зокрема, за адресою по вул. Доватора, 28.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою та просить апеляційний суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В обгрунтування своїх заперечень, Позивач зазначає наступне.

Подачу теплоносія до спірного приміщення по вул. Доватора, 28 було здійснено дійсно до будинку в цілому, що підтверджує Акт подачі теплової енергії № 3258 від 01.11.2021р.,

Подача теплоносія зафіксована представником КПТМ «Криворіжтепломережа» та представником управляючої організації ТОВ «УЮТ-2011».

В подальшому, з урахуванням факту відсутності приладу комерційного обліку (лічильника тепла) в споруді. Розрахунок споживання теплової енергії було здійснення розрахунковим методом, що було вказано в детальному розрахунку, та Довідці щодо теплового навантаження.

Розрахунок теплового навантаження на нежитлове приміщення виконано пропорційно площі та навантаженню нежитлової будівлі: 0,028394*96,50:525,70=0,0052

0.028394 - загальне навантаження по будинку

525.70 - загальна площа будинку

(дані щодо загальної площі та теплового навантаження зазначені в переліку об`єктів теплоепоживання нежитлового фонду ВАТ «ПівнГЗК» 2000р.)

96.50 - площа спірного нежитлового приміщення (площі об`єктів бралися із акту звірки між позивачем та відповідачем, який додавався до позовної заяви (додаток №3)).

Теплова енергія подається в споруду через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку (споруді) по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Алгоритм детальних розрахунків приєднаного теплового навантаження міститься в таблиці та в примітках у Додатку 1 до Довідці щодо теплового навантаження по об`єктам, які знаходяться на балансі КП ««Парковка та реклама» КМР.

Відомість та звіт споживання теплоносія не додавався до позовної в зв`язку із відсутності в споруді будинку Доватора. 28 приладу комерційного обліку (лічильника тепла).

Акт між сторонами про фіксацію факту відсутності опалювальних приладів було складено 25.01.2022р., що є поза межами нарахувань спірного періоду вказаного у позовній заяві (період згідно позовних вимог з 25.10.2021р. по 04.11.2021р.). Факт відсутності приладів обліку в спірному періоді матеріали справи не містять.

Позивач зазначає на тому, що звіти споживання теплової енергії, які надавалися до суду, підписані відповідними суб`єктами господарської діяльності (в даному випадку фізичними особами-підприємцями (ФОГІ. ІОВ)), а також представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» (у випадку відсутності уповноважених осіб для обслуговування приладів комерційного обліку). Деякі відомості (звіти), з відповідними розрахунками скоригованими в ручний спосіб та підписані, з одного боку представниками (техніками, інженерами) КПТМ «Криворіжтепломережа» (Василенко Т.М., Лічман І. Флора О.П., Рудевич О.В., Федотова О.М тощо), а з іншого боку суб`єктом господарської діяльності, яким безпорередньо здіснюється обслуговування приладів комерційного обліку (ФОП Ситник ІО.В., ФОП Кляцький Д.О.. НПП Ергомера тощо), та завірені в.о. начальника відділу приладного обліку КП ТМ «Криворіжтепломережа» Д.Павлючковим, тобто всіма належними представниками.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09.01.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/3152/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р. по справі № 904/3152/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

25.01.2023р. матеріали справи № 904/3152/22 надійши до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.03.2023р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 904/3152/22, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023р., колегією суддів у складі судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г., апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2021р. у справі №904/3152/22 прийнято до свого провадження.

7. Встановлені судом обставини справи

Позивач поставив теплову енергію до нежитлових приміщень, які розташовані за адресами: вул. Алмазна, 39/79; вул. Миколаївське шосе, 1; вул. Вадима Гурова, 43/1; вул. Сергія Колачевського, 26; вул. Каштанова, 33; вул. Криворіжсталі, 9; вул. Олександра Станокова, 7; вул. Купріна, 116; вул. Каштанова, 48; вул. Генерала Кузнецова, 6; вул. Маршака, 1; вул. Мухіної, 15; вул. Перемоги, 33а; вул. Доватора, 28, які перебувають в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади та перебувають на балансовому обліку Відповідача, що також підтверджується актом звірки, який підписаний представниками сторін.

Господарський суд встановив, що у 2021р. Позивач поставляв Відповідачу на вказані об`єкти теплову енергію, без укладення договору.

Площа та теплове навантаження спірних об`єктів визначено згідно із вихідними даними, які були наявні у Позивача.

Послуги з постачання теплової енергії надавалися Відповідачу у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р..

У зв`язку з тим, що Відповідач не розрахувався з Позивачем за теплову енергію, поставлену у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р., останній нарахував до стягнення з Відповідача 11 615,51 грн. основної заборгованості, 3% річних, за загальний період прострочення з 21.12.2021р. до 08.09.2022р., на загальну суму 250,13 грн; інфляційні втрати, за загальний період прострочення з 21.12.2021р. до 08.09.2022р., на загальну суму 2 114,02 грн..

Оскільки Відповідач у добровільному порядку не оплатив спірну заборгованість, Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач є споживачем теплової енергії, між сторонами існують фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг з постачання теплової енергії, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє Відповідача від обов`язку оплати за надані послуги.

Колегія суддів з таким висновоком погоджується, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача вартості наданих послуг постачання теплової енергії, за період з 26.10.2021р. по 04.11.2021р..

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005р. за № 2633-IV, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

Зокрема, в Законі та в вказаних Правилах надано визначення поняттю Споживач, а саме споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі до договору (Закон); споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил).

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

В розумінні Закону України Про теплопостачання та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України Про теплопостачання від 02.05.2005р. №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги"

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 затверджені Правила користування тепловою енергією (надалі - Правила).

Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил).

Пунктом 2 Правил встановлено, що правила є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п. 4 Правил).

Теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше (п. 29 Правил).

Теплопостачальна організація має право: вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними ним під час споживання теплової енергії (п. 35 Правил).

Споживач має право: вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором; отримувати інформацію від теплопостачальної організації щодо обсягу та якості постачання теплової енергії, тарифів (цін), порядку оплати, режимів споживання на умовах, визначених договором; вимагати від теплопостачальної організації надання достовірної інформації про тарифи на теплову енергію та відшкодування, умови оплати, методики і нормативи розрахунку та нарахування, режими теплоспоживання тощо; перевіряти достовірність розрахунку та нарахування плати за теплову енергію, згідно з умовами договору; отримувати згідно із законодавством та укладеним договором відшкодування завданих йому збитків; у разі порушення теплопостачальною організацією умов договору викликати її представника для складення та підписання акта, у якому зазначаються строки, види порушень тощо; вимагати проведення по будинках, не обладнаних приладами комерційного обліку теплової енергії, нарахування реально спожитої кількості тепла на потреби опалення відповідно до визначених договором теплових навантажень будинків, реальних температур теплоносія в теплових мережах, температур зовнішнього повітря та тривалості розрахункового періоду; вимагати поновлення теплопостачання будинку після усунення технологічних порушень, якщо теплопостачання було припинено без розірвання договору; звертатися до суду в установленому законодавством порядку для вирішення питань, що стосуються предмета договору (п. 39 Правил).

Споживач теплової енергії зобов`язаний: вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40 Правил).

Статтею 14 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Тепло транспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

З урахуванням наведених правових норм, незважаючи на те, що Правилами користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в силу п.п. 1-2, 4 зазначених Правил, останні визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Крім того, такі договори укладаються відповідно до типових договорів, а форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У постановах Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17, від 25.03.2019 р. у справі № 910/12510/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020р.у справі № 7128916/17-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого: "укладення договору з теплопостачання відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. А, сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період".

Отже, навіть за відсутності договору, втім, з належним підтвердженням матеріалами справи факту її поставки Споживачу, останній не звільняється від оплати такого товару.

КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до житлових та нежитлових споруд у місті Кривому Розі, у тому числі до нежитлових приміщень за адресами: вул. Алмазна, 39/76, вул. Миколаївське шосе,1, вул. Вадима Гурова, 43,1, вул. Сергія Колачевського, 26, вул. Каштанова, 33, вул. Криворіжсталі, 9, вул. Олександра Станкова, 7, вул. Купріна, 116, вул. Каштанова, 48, вул. Генерала Кузнецова, 6, вул. Маршака, 1, вул. Мухіної, 15, вул. Перемоги, 33а, вул. Доватора, 28. Вказані нежитлові приміщення вбудовані в житлові будівлі, крім нежитлового приміщення за адресою: вул. Доватора, 28 (545,6 кв. м), яке вбудоване в окремо розташовану будівлю.

Відповідно до листа Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради № 16/16/149 від 19.01.2022 вказані приміщення перебувають на балансовому обліку КП «Парковка та реклама» КМР.

Між сторонами підписано Акт звірки вільних приміщень, які перебувають на балансовому обліку відповідача приєднаних до мереж КПТМ «Криворіжтепломережа».

Відповідні будинки, в які вбудовані зазначені вище приміщення, є багатоквартирним. Подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) Позивача (у відповідності до п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005р. Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005, де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок укладання договору покладено на споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за винятком часу перерв.

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно.

Згідно ч. 29 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007р. № 1198, теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

Відповідно до ч. 3 Правил № 630, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

КПТМ Криворіжтепломережа відповідно до приписів ЗУ «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 3У «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії

Відтак, в силу законодавства позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою, Позивач посилається на те, що у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р., без укладення договору, ним було поставлено теплову енергію до нежитлових приміщень, які перебувають на балансовому обліку КП «Парковка та реклама» КМР, які розташовані за адресами: вул. Алмазна, 39/79; вул. Миколаївське шосе, 1; вул. Вадима Гурова, 43/1; вул. Сергія Колачевського, 26; вул. Каштанова, 33; вул. Криворіжсталі, 9; вул. Олександра Станокова, 7; вул. Купріна, 116; вул. Каштанова, 48; вул. Генерала Кузнецова, 6; вул. Маршака, 1; вул. Мухіної, 15; вул. Перемоги, 33а; вул. Доватора, 28., на загальну суму 11 615,51 грн..

Доказами подання теплоносія до будинку є акти подання та припинення подання теплоносія до нежитлових приміщень Відповідача, а також відомості (звіти) по приладам обліку споживання теплової енергії, тощо.

Тарифи за теплову енергію, поставлену Позивачем Відповідачу з 26.10.2021р. до 04.11.2021р., визначені рішенням Криворізької міської ради від 22.10.2021р. № 530 «Про встановлення тарифів не теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа», з урахуванням інтересів Криворізької теплової громади» для потреб позивача та для потреб інших споживачів.

Так, відповідно до п. 1.1.4 рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021р. № 530 «Про встановлення тарифів не теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа», з урахуванням інтересів Криворізької теплової громади» на теплову енергію без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплочих пунктів втановлено тариф 5 065,99 грн./Гкал (з ПДВ).

Площа та теплове навантаження спірних об`єктів визначено згідно із вихідними даними, які були наявні у позивача (відповіді, розрахунки навантажень, права власності, акти прийому-передачі, тощо).

Як встановлено судом першої інстанції, Відповідач у відзиві заперечує подачу теплоносія лише до окремо розташованої будівлі, яка знаходиться за адресою: вул. Доватора, буд. 28.

Довідкою від 17.10.2022р. за вих. №1710-1 про балансову належність Відповідач повідомив, що об`єкт нерухомості комунальної власності міста Кривого Рогу, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Доватора, 28 знаходиться на балансовому обліку підприємства і є окремо розташованою будівлею.

Сторони не заперечують, що 25.01.2022р. спільно представниками Позивача і Відповідача був складений акт, у якому зазначено, що в приміщеннях, які розташовані в окремо стоячій будівлі за адресою вул. Доватора, буд. 28 опалювальні прилади відсутні, а стояки заізольовані. Проте, як слушно зазначив суд першої інстанції, вказані обставини не впливають на правомірність нарахування плати за постачання теплової енергії, у період саме з 26.10.2021р. до 04.11.2021р..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно враховав, що жодних доказів, які б свідчили, що поставка теплової енергії, у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р., на об`єкти відповідача не здійснювалася відсутні. Посилання Відповідача на документи складені у 2022 р. (довідка від 17.10.2022р. та акт від 25.01.2022р.) не стосуються спірного періоду та не можуть бути підставою для звільнення Відповідача від зобов`язань.

Системи опалення приміщень відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинків, в яких вони розташовані, при цьому, апеляційний суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер`єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни, перегородки та перекриття.

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

Актів відключення системи теплоспоживання (гарячого водопостачання) чи актів про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, які б мали місце у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р. матеріали справи не місять.

Відтак, факт наявності систем теплопостачання в приміщеннях Відповідача, що приєднані до загальної системи опалення, в спірному періоді, є підтвердженим.

Жодних доказів на спростування розрахунків, здійснених Позивачем, Відповідач до суду не надав.

Також суд встановив, що Відповідач не заперечив розрахунків, які були здійсненні Позивачем.

Відтак, нарахована до стягнення з Відповідача заборгованість за теплову енергію, яка була поставлена Відповідачу, у період з 26.10.2021р. до 04.11.2021р., на загальну суму 11 615,51 грн., підлягає стягненню у заявленому розмірі згідно з неспростованим Відповідачем розрахунком Позивача, з яким погодився господарський суд. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.09.2020р. у справі № 918/631/19(п.90).

Щодо доводів Скаржника, викладених в апеляційній скарзі і пов`язаних із: доказами наявності оплювальних приладів та стояків; відсутності первинних документів; невідповідності доказів, що свідчить про постачання теплової енергії у спірні нежитлові приміщення у заявленому обсязі, то колегія суддів зазначає, що зазначені підстави не були предметом дослідження судом першої інстанції, оскільки Відповідач не посилався на вказані обставини під час розгляду спору в суді першої інстанції, а відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Підсумовуючи вищевикладене судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022р. у справі № 904/3152/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя С.Г. Антонік