ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2936/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» (Юридична адреса: 49083, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.1; Адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.7, код ЄДРПОУ - 41096312, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕРВІС» (74200, Херсонська обл., смт. Нововоронцовка, вул. Промислова, буд.15, код ЄДРПОУ - 30439741)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники сторін:

Від позивача: Тулінов І.І. - на підставі довіреності № 13 від 13.12.2022р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АГРОСЕРВІС» про стягнення заборгованості у розмірі 528 333 грн, 365% річних у розмірі 1 019 682 грн 69 коп.

Ухвалою суду від 04.11.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.12.2022р.

Ухвалою суду від 01.12.2022р. відкладено підготовче засідання на 20.12.2022р. Ухвалою суду від 20.12.2022р. відкладено підготовче засідання на 10.01.2023р. Ухвалою суду від 10.01.2023р. відкладено підготовче засідання на 09.02.2023р. Ухвалою суду від 09.02.2023р. відкладено підготовче засідання на 28.02.2023р. Ухвалою суду від 28.02.2023р. закрито підготовче провадження у справі №916/2936/22 та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 21.03.2023р.

Позивач - ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ТОВ «АГРОСЕРВІС», про місце, дату та час судових засідань повідомлявся на адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а також шляхом повідомлення через мережу Інтернет. Але, представник відповідача в судові не з`являвся, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвали суду повернулися неврученими з зазначенням поштою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, продовження строку його дії, а також реєстрацію відповідача у справі у Херсонській області, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі зазначає, що 02.02.2022р. між ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» (Виконавець) та ТОВ «АГРОСЕРВІС» (Замовник) був укладений Договір про надання послуг №556/02-02-2022, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного у Договорі строку здійснити ремонт ДВС техніки Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги та запасні частини. Ремонт техніки здійснюється з використанням запасних частин, які Замовник придбає у Виконавця на умовах даного Договору (п.1.2).

Позивач зазначає, що ним було виконано свої зобов`язання та здійснено обслуговування ремонт сільськогосподарської техніки Замовника на загальну суму 528 333 грн, що підтверджується актами виконаних робіт №31076 від 14.03.2023р. на суму 510 573 грн; №31077 від 14.03.2022р. на суму 8 400 грн; №30980 від 14.03.2022р. на суму 9 360 грн.

Відповідно до п.3.1 договору Замовник сплачує Виконавцю вартість робіт та запчастин на загальну суму 528 333 грн по ремонту двигуна на трактор Case Magnum, згідно виставлених рахунків №4920199 від 26.11.2021р. на сум 510 573 грн, №4290410 від 15.12.2021р. на суму 8 400 грн, №4290839 від 22.02.2022р. на суму 9 360 грн за даним Договором наступним шляхом: платіж-оплата у розмірі 528 333 грн на підставі рахунків, виставлених Виконавцем, Замовник зобов`язується сплатити протягом 14 календарних днів з моменту закриття Актів виконаних робіт.

За даними позивача, Замовник свої зобов`язання не виконав, за виконані роботи 528 333 грн не сплатив, що позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом.

Також позивач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.6.2 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених Договором більше десяти днів, річні проценти у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України становлять 365 % річних за весь час прострочення.

На підставі цієї умови Договору позивач нарахував відповідачу 365% річних за період прострочення з 11.04.2022р. по 20.10.2022р. на суму заборгованості 528 333 грн, що становить 1 019 682 грн 69 коп., які позивач також просить суд стягнути з відповідача.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу ТОВ «АГРОСЕРВІС» вимогу від 20.10.2022р. (вих.№221020/1) щодо сплати заборгованості, але відповіді отримано не було, заборгованість не погашено.

Крім того, позивач зазначив, що у листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України починаючи з 24.02.2022р. до її офіційного закінчення надзвичайною та невідворотною, об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням /обов`язкам, виконання яких настало згідно з умовами договору, законодавчих чи інших нормативних актів, і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання такої форс-мажорної обставини.

Однак, як вважає позивач, це не є підставою для безумовного звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання за договором, адже, не можна ототожнювати звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання з правом взагалі не виконувати взяті на себе зобов`язання.

На думку позивача, для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання за договором необхідна одночасна наявність у обставин наступних елементів: не залежать від волі учасників цивільних (господарських відносин); мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань, за даних умов здійснення господарської діяльності.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що відповідач має довести, що наявні обставини мають безпосереднє відношення на конкретне господарське зобов`язання.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що ТОВ «АГРОСЕРВІС» знаходиться на території, яка не є окупованою, веде свою господарську діяльність, а проведення робіт відповідно до п.1.3 Договору здійснювалося на території Виконавця за адресою: м.Олешки, вул.Гвардійська, 153-а.

У якості нормативного обґрунтування позивач посилається на положення ст.193 Господарського кодексу України, ст.525, 526, 610, 612 Цивільного кодексу України.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що 02.02.2022р. між ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» (Виконавець) та ТОВ «АГРОСЕРВІС» (Замовник) був укладений Договір про надання послуг №556/02-02-2022, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного у Договорі строку здійснити ремонт ДВС техніки Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги та запасні частини. Ремонт техніки здійснюється з використанням запасних частин, які Замовник придбає у Виконавця на умовах даного Договору (п.1.2).

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, виходячи з положень законодавства, за своєю правовою природою Договір про надання послуг №556/02-02-2022 є договором підряду.

Відповідно до п.9.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

За умовами п.9.2 Договору строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.9.1 цього Договору та закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У ст. 175 Господарського кодексу України законодавець зазначив, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, з моменту укладення Договору №556/02-02-2022 між сторонами виникли певні зобов`язання. Зокрема, Виконавець зобов`язався за завданням Замовника протягом визначеного у Договорі строку здійснити ремонт ДВС техніки Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги та запасні частини.

Згідно п.1.3 Договору обсяги, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються між сторонами додатково. Проведення робіт здійснюється на території виконавця за адресою: м.Олешки, вул.Гвардійська, 153-а.

Відповідно до п.2.1 Договору найменування, асортимент, кількість, ціна за запасні частини та матеріали, необхідні для надання послуг за даним Договором, обумовлюються в погоджених сторонами відповідних Актах виконаних робіт/Сервісних звітах та виставлених рахунках до Договору, які є його невід`ємною частиною, з урахуванням положень даного Договору.

За умовами п.2.3 Договору Замовник зобов`язаний здійснити плату 100% вартості запасних частин у строки, зазначені у п.3.1 даного Договору. Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно п.2.2 цього Договору.

Загальна сума даного Договору визначається як сума вартості всіх запасних частин, матеріалів та робіт на зняття, ремонт ДВС та інших супровідних робіт, наданих Виконавцем Замовнику в рамках цього Договору.

Відповідно до п.3.1 договору Замовник сплачує Виконавцю вартість робіт та запчастин на загальну суму 528 333 грн по ремонту двигуна на трактор Case Magnum, згідно виставлених рахунків №4920199 від 26.11.2021р. на суму 510 573 грн, №4290410 від 15.12.2021р. на суму 8 400 грн, №4290839 від 22.02.2022р. на суму 9 360 грн за даним Договором наступним шляхом: платіж-оплата у розмірі 528 333 грн на підставі рахунків, виставлених Виконавцем, Замовник зобов`язується сплатити протягом 14 календарних днів з моменту закриття Актів виконаних робіт.

Згідно п.3.1 Договору після завершення ремонту сторони вводять техніку в експлуатацію та підписують Акт виконаних робіт.

Як вбачається матеріалів справи, що ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» було виписано рахунки №4920199 від 26.11.2021р. на суму 510 573 грн, №4290410 від 15.12.2021р. на суму 8 400 грн, №4290839 від 22.02.2022р., але, доказів направлення, вручення представнику Замовника матеріали справи не містять.

Таким чином, відлік строку оплати не може бути відрахований від дат виписаних рахунків.

За матеріалами справи, 14.03.2022р. сторонами було підписано Акт виконаних робіт №31076, згідно якого Виконавцем було виконано роботи, використано матеріали та встановлено запчастини на загальну суму 510 573 грн (з ПДВ); Акт виконаних робіт №31077,згідно якого Виконавцем виконано ремонт на суму 8 400 грн (з ПДВ); Акт виконаних робіт №30980, згідно якого Виконавцем було виконано робіт на суму 7200 грн ( з ПДВ), та надано послуги по виїзду сервісного спеціаліста на суму 2 160 грн (з ПДВ), що загалом становить 9 360 грн ( з ПДВ).

У даних Актах також зазначено, що оплата вартості послуг та використаних запчастин, зазначених в акті виконаних робіт, здійснюється протягом 5 днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (якщо інше не зазначено в договорі).

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.3.1 Договору оплата у розмірі 528 333 грн на підставі рахунків, виставлених Виконавцем, Замовник зобов`язується сплатити протягом 14 календарних днів з моменту закриття Актів виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, враховуючи підписання сторонами Актів виконаних робіт 14.03.2022р., кінцевим строком оплати є 28.03.2022р. Але, матеріали справи не містять доказів оплати ТОВ «АГРОСЕРВІС» виконаних робіт, використаних матеріалів та запчастин, на загальну суму 528 333 грн.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА щодо стягнення з ТОВ «АГРОСЕРВІС» заборгованості у розмірі 528 333 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «АГРОСЕРВІС» 365% річних від суми основного боргу, що нараховані за період з 11.04.2022р. до 22.10.2022р., у сумі 1 019 682 грн 69 коп.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14 -1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 N 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Така правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду від 25.01.2022р. у справі № 904/3886/21.

За умовами розділу 7 Договору №556/02-02-2022 від 02.02.2022р. кожна із сторін звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за Договором, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили. Під обставинами непереборної сили маються на увазі будь-які обставини, якщо можливість протистояти їм може лише в незначному ступені зменшити шкоду, яку цими обставинами спричинено. До обставин непереборної сили відносяться: повені, пожежі, землетруси та інші подібні природні явища, а також війни, військові дії, антитерористичні операції, блокади, революції, повстання, акти та дії державних органів, а також інші обставини за межами розумного контролю сторін (п.7.1 Договору).

При настанні вказаних в п.7.1 обставин сторона, для якої вони виникли, зобов`язана в триденний термін будь-якими доступними способами повідомити про це письмово іншу сторону, якщо це не є загальновідомим фактом.

При цьому, згідно п.7.8 Договору настання обставин непереборної сили не є підставою несплати Замовником платежів за Договором.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. за №2024/02.0-7.1 підтверджено, що введення з 24.02.2022р. в Україні воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Станом на дату винесення даного судового рішення зазначені форс-мажорні обставини існують.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації відповідача у справі - ТОВ «АГРОСЕРВІС», є смт Нововоронцовка, вул.Промислова, 15, Херсонської обл., яке розташоване на території де можливі бойові дії, що унеможливлює нормальне ведення господарської діяльності підприємством.

Посилання представника позивача у справі на ведення відповідачем господарської діяльності у період воєнного стану до уваги судом не приймається, адже, по-перше, не підтверджено будь-якими доказами, по-друге, жодним чином не впливає на застосування судом положень, що стосуються форс-мажорних обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з ТОВ «АГРОСЕРВІС» 365% річних від суми основного боргу, що нараховані за період з 11.04.2022р. до 22.10.2022р., у сумі 1 019 682 грн 69 коп.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕРВІС» про стягнення заборгованості у розмірі 528 333 грн, 365% річних у розмірі 1 019 682 грн 69 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕРВІС» (74200, Херсонська обл., смт. Нововоронцовка, вул. Промислова, буд.15, код ЄДРПОУ - 30439741) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «АСТЕРРА» (Юридична адреса: 49083, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.1; Адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.7, код ЄДРПОУ - 41096312, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість у сумі 528 333 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 924 грн 99 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 р.

Суддя Н.В. Рога