РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2023Справа № 910/440/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/440/23

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

05 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 29.12.2022 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 448 528,68 грн. (чотириста сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 68 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договорів добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 19437 від 30.10.2020 року та АС № 016215 від 24.04.2021 року, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власникам пошкоджених застрахованих ним автомобілів марки «Land Rover Defender», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Audi A6 Allroad", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/440/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

19.01.2023 року до суду від Моторного транспортного бюро України надійшов лист №9-03/2176 від 19.01.2023 року на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 року.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 912 ухвалу Господарського суду міста Києва від 2.01.2023 року у справі № 910/440/23 вручено уповноваженому представнику відповідача - 24.01.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 08.02.2023 року (включно).

26.01.2023 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 01-1/13 від 26.01.2023 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлена, тому відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, тому підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.

17.02.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 15/04/8/2/0134-23 від 14.02.2023 року, в якій позивач заперечує проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

23.02.2023 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року між ОСОБА_2 , як страхувальником, та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-страхування», як страховиком, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 19437, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

24 квітня 2021 року між ОСОБА_3 , як страхувальником, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», як страховиком, та ПАТ «Ощадбанк», як вигодонабувачем, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 016215, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17.08.2021 року о 14 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Одеса 289+500 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , «Lexus NX 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення сер ДПР18 № 210231.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У постанові Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 встановлено наступне: «Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 17.08.2021 р. близько 14 год. він рухався по автодорозі Київ-Одеса і на 289 км помітив, що автомобіль марки LEХUS зеленого кольору різко почав тормозити. При цьому він помітив, що цей автомобіль спочатку вдарив попередній автомобіль марки LAND ROVER чорного кольору, а він в свою чергу не встиг повністю зупинитись на своїм автомобілі AUDI білого кольору і здійснив удар у задній бампер автомобіля LEХUS. У даній ДТП визнає як свою вину, так і вину водія LEХUS, який здійснив небезпечний маневр та не вирахував безпечну відстань».

«Винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124КУпАП працівниками поліції визнано ОСОБА_1 , про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №210231 від 17.08.2021 року. Причиною зіткнення автомобілів марки LEХUS NХ 200 та AUDI А6, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, стало порушення ОСОБА_1 п. 10.1ПДР, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

У постанові Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 встановлено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечується факт порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, зокрема, перестроювання та будь-яку зміну напрямку руху, що підтверджено також показами свідка ОСОБА_5 . Порушення іншого пункту Правил дорожнього руху особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вміняється.

Щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10.11.2021 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся власник автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/3528-21.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 17.08.2021 року, звіту про оцінку КТЗ № 01-06/11 від 06.11.2021 року та ремонтної калькуляції № 0370 від 06.11.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 93 094,51 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем власнику автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 68 528,68 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховими актами № 10948 від 19.10.2021 року на суму 61 148, 85 грн. та № 11647 від 17.11.2021 року на суму 7379,83 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування виплаченого власнику транспортного засобу "Land Rover", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 68 528, 68 грн.

Щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

25.09.2021 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулась власник автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із заявою про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/2659-21.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 26.08.2021 року, звіту про оцінку КТЗ № 03-03/09 від 03.09.2021 року та ремонтної калькуляції № 2242 від 03.09.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Lexus NX200", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 490 307,54 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем власнику автомобіля "Lexus NX200", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 469 345,53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5015 від 04.10.2021 року на суму 467 345,53 грн. та № 5016 від 04.10.2021 року на суму 2000, 00 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховим актом № 10886 від 01.10.2021 року на суму 469 345, 53 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування виплаченого власнику транспортного засобу "Land Rover", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 469 345, 53 грн.

Отже, загальна сума виплаченого страхового відшкодування за ремонт двох транспортних засобів становить 537 874, 21 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2774СО. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000, 00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Відповідальність власника транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент настання страхової події також була застрахована за договором добровільного страхування транспортного засобу № 209.19.2451255 від 13.03.2019 року, страхова сума - 250 000,00 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування у розмірі 469 345, 53 грн. та у розмірі 68 528,68 грн., виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.08.2021 року.

Листами № 22463/9121 від 09.11.2021 року та № 11469/9122 від 19.08.2022 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування через відсутність документів (постанови суду), що підтверджують вину його страховика/водія.

У зв`язку із відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач звернувся до суду даним позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 448 528,68 грн. з урахуванням ліміту відповідальності, який передбачений договором добровільного страхування та полісом № АТ/0607161, якими була застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Audi А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику, як потерпілій у ДТП особі на підставі договорів обов`язкового та добровільного страхування, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача, як страховика особи, винної у вчиненні ДТП. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 448 528, 68 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У частині 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Натомість, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), від 18.11.2019 року у справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), від 20.11.2019 року у справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18).

За вимогами процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Тобто, за відсутності встановлення вини учасників ДТП, яке сталося за взаємодії джерел підвищеної небезпеки, до моменту розгляду в суді справи про відшкодування відповідної шкоди, суд, який розглядає справу, зобов`язаний установити усі вищезазначені обставини ДТП, зокрема винну особу або ступінь вини кожного з учасників ДТП, для правильного застосування статті 1188 Цивільного кодексу України.

З урахуванням зазначених норм чинного Цивільного кодексу України, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії. Відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018 року у справі № 910/20412/16, в якій зазначено, що суд при розгляді справи не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях особи.

Як вже зазначалося судом вище, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас, в цій постанові констатовано, що водій ОСОБА_1 17.08.2021 р. о 14 год. 00 хв. на автодорозі Київ Одеса 289+500 м гр. керував автомобілем марки AUDI А6 днз НОМЕР_5 , при зміні напрямку руху в попутному напрямку не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем LEХUS днз НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

За змісту постанови слідує, що причиною зіткнення автомобілів марки LEХUS NХ 200 та AUDI А6, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, стало порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому у постанові суду встановлено, що до адміністративних матеріалів не долучено належних та допустимих доказів (письмові покази свідків, показання технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису тощо), які підтверджують порушення ОСОБА_1 саме п. 10.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Під час розгляду справи № 155/1386/21 ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувався факт порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, зокрема, перестроювання та будь-яку зміну напрямку руху. Натомість, порушення іншого пункту Правил дорожнього руху особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вміняється.

При вирішенні даного спору судом враховано, що із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 17.08.2021 р. близько 14 год. він рухався по автодорозі Київ-Одеса і на 289 км помітив, що автомобіль марки LEХUS зеленого кольору різко почав тормозити. При цьому він помітив, що цей автомобіль спочатку вдарив попередній автомобіль марки LAND ROVER чорного кольору, а він в свою чергу не встиг повністю зупинитись на своїм автомобілі AUDI білого кольору і здійснив удар у задній бампер автомобіля LEХUS. У даній ДТП визнає як свою вину, так і вину водія LEХUS, який здійснив небезпечний маневр та не вирахував безпечну відстань.

За встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.08.2021 року, сталася з вини водія транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

При цьому, суд враховує, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Зазначена правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18.

Відповідно до пункту 13.1. Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення понять, що містять у Правилах дорожнього руху України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

Вина громадянина ОСОБА_1 , як вбачається із наданих суду доказів стороною позивача, підтверджується також фотозйомками місця ДТП, з яких слідує, що водій транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

З огляду на викладене, суд вважає, що встановлені обставини спростовують доводи відповідача про відсутність можливості встановити вину водія відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди при розгляді цієї господарської справи.

Враховуючи норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілим за договором майнового страхування, отримав від останніх права кредитора до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу згідно з полісом № АТ/0607161 та договором комплексного страхування (КАСКО) № FA/00151275, що діяв на момент ДТП.

ТДВ «СК «Віді-Страхування» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закон України «Про страхування») останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно положень статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та на підставі Закону України «Про страхування» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених Законами та договором страхування.

Отже, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

При визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, позивач виходив із вартості відновлювального ремонту застрахованих автомобілів, що визначений у страхових актах та складає 537 874, 21 грн (враховуючи наявність двох пошкоджених транспортних засобів). Але, враховуючи встановлений ліміт відповідальності страховика, позивачем заявлено 448 528,68 грн, з яких 130 000,00 грн - ліміту страхового відшкодування передбаченого полісом № АТ/0607161 (щодо транспортного засобу «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), 250 000,00 грн -ліміту страхового відшкодування передбаченого договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FA/00151275 (щодо транспортного засобу «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), 68 528,68 грн - сума страхового відшкодування належна до виплати по полісу № АТ/0607161 (щодо транспортного засобу «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, враховуючи визначені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/0607161 та договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FA/00151275 розміри лімітів відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 448 528,68 грн. у зв`язку з чим позовні вимоги позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи , викладені в заявах по суті справи, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 6727,93 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ідентифікаційний код 30115243, адреса: 03117, м. Київ, пр-т Перемоги, 65) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (ідентифікаційний код 35429675, адреса: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. В.Кільцева, 56) грошові кошти: страхового відшкодування - 448 528,68 грн (чотириста сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 68 копійок) та судовий збір - 6727,93 (шість тисяч сімсот двадцять сім гривень 93 копійки).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.03.2023р.

Суддя О.В. Котков