СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Харків Справа № 905/2247/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу відповідача (вх.№1016Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 01.09.2022 (суддя Чернова О.В., повний текст складено 01.09.2022) у справі №905/2247/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", м. Київ,

до відповідача: Фермерського господарства "АРМАДА-Д", с. Богородичне Донецької області,

про стягнення 85 478,08грн., з яких: 7 774,83грн. - пеня, 21 998,92грн. - 40 відсотків річних, 6 229,03грн. - 96 відсотків річних, 49 475,30грн. - штраф

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", м. Київ, (далі - ТОВ "Хімагромаркетинг") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Фермерського господарства "АРМАДА-Д", с. Богородичне Донецької області, (далі - ФГ "АРМАДА-Д") про стягнення 85 478,08грн., з яких: 7774,83грн. - пеня, 21 998,92грн. - 40 відсотків річних, 6 229,03грн. - 96 відсотків річних, 49475,30грн. - штраф. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару на підставі договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 та додаткового договору №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.09.2022 у справі №905/2247/21 позовні вимоги задоволено. В основу рішення покладено висновки суду про те, що оплата поставки за спірними договорами здійснена відповідачем з порушенням графіків оплати, а здійснені позивачем розрахунки пені, відсотків річних та штрафу є арифметично та методологічно правильними.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить рішення Господарського суду Донецької області від 01.09.2022 у справі №905/2247/21 скасувати та прийняти нове. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з наступних підстав:

- відповідач не отримував жодної ухвали, у тому числі і ухвали про відкриття провадження, окрім єдиної ухвали від 22.07.2022, яка надійшла на електронну адресу відповідача. За таких обставин відповідач не мав можливості надати відзив на позовну заяву та всі наявні в нього документи для заперечень позовних вимог;

- відповідач, виконуючи приписи ухвали Господарського суду Донецької області від 22.07.2022, направив 08.08.2022 на електронну адресу суду лист, яким вказав на неможливість розгляду справи (просив відкласти розгляд справи), оскільки Святогірська міська територіальна громада (с. Богородичне, місцезнаходження відповідача) включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. У зв`язку з проведенням безпосередньо у с. Богородичне бойових дій (загальновідомий факт) було зруйновано офіс відповідача, з огляду на що останній не мав можливості провести повну евакуацію бухгалтерських документів. Голова ФГ «АРМАДА-Д» також був вимушений евакуюватися, у зв`язку із чим не має при собі жодних бухгалтерських документів;

- хибним є висновок місцевого господарського суду про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання в розумінні ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення сторін. Рух справи викладено у наявних у матеріалах справи ухвалах суду апеляційної інстанції.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення сторін. Повернення поштової кореспонденції, направленої на юридичну адресу ФГ «АРМАДА-Д» (84136, Донецька обл., Слов`янський р-н, с.Богородичне, вул.Центральна, буд.61А), яка зокрема зазначена відповідачем у поданих до Східного апеляційного господарського суду документах (апеляційній скарзі, клопотаннях, заявах), із зазначенням причин повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», «тимчасово не працює» є належним повідомленням у контексті приписів ст.120 ГПК України (судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки). Крім того, як убачається з системи «Діловодство спеціалізованого суду», ухвали Східного апеляційного господарського суду доставлені в Електронний кабінет представника відповідача - Жеболенко Г.М. та направлялися на електронну адресу ФГ «АРМАДА-Д», зазначену останнім у клопотаннях, заявах.

Від ФГ "АРМАДА-Д" надійшло клопотання від 07.11.2022 про встановлення додаткового строку для проведення звірки взаєморозрахунків між сторонами (для відновлення бухгалтерського обліку розрахунків між підприємствами) та для подання відповідних доказів для всебічного та повного встановлення всіх обставин справи.

Зазначене клопотання задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.11.2022.

Відповідачем 28.11.2022 надано клопотання про зобов`язання ТОВ «Хімагромаркетинг» провести звірку взаєморозрахунків з ФГ «АРМАДА-Д» за спірними договорами та надати більш тривалий додатковий строк для проведення звірки взаєморозрахунків та для подання відповідних доказів.

Зазначене клопотання задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.11.2022.

Від ТОВ "Хімагромаркетинг" отримано письмові пояснення від 15.12.2022, згідно з якими позивач просить відмовити ФГ «АРМАДА-Д» у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення - залишити без змін. До пояснень позивачем надано копії актів звірення розрахунків за спірними договором і додатковим договором, підписані тільки його представником. При цьому позивач зазначає, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом; надано копії актів звірення розрахунків підписаних з боку позивача із доказами надіслання їх оригіналів відповідачу разом із поясненнями.

Від ФГ "АРМАДА-Д" надійшли додаткові пояснення від 24.02.2023 у справі, за змістом яких останнє, на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2023, пояснило, що відповідачем платіжним дорученням №508 від 12.11.2020 були перераховані грошові кошти в сумі 135 300,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Хімагромаркетинг» з помилкою у призначенні платежу, вірним слід вважати наступне призначення платежу:

- оплата згідно договору №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 73 976,16 грн., у тому числі ПДВ 20% - 12 329,36 грн.;

- оплата згідно додаткового договору №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 54 033,60 грн., у тому числі ПДВ 20% - 9 005,60 грн.;

- оплата згідно додаткового договору №АП-15-0107ДС3 від 16.03.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 7 290,24 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 215,04 грн.

Відповідач також стверджує, що за платіжним дорученням №508 від 12.11.2020 було сплачено за спірними договорами загальну суму 135 300,00 грн.

Крім того відповідач зазначає, що «не має можливості повністю визначити належність виконання ним зобов`язань з оплати поставленого товару на підставі договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 та додаткового договору №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020», підтвердити або спростувати наведену у наданому позивачем акті звіряння інформацію, оскільки відповідач не отримував позовної заяви та доданих до неї документів, у електронній справі наявні лише ті документи, що надійшли до апеляційної інстанції, відповідач не має до теперішнього часу можливості провести повну евакуацію бухгалтерських документів, не має інформації чи взагалі залишилися неушкодженими бухгалтерська документація та електронні носії з бухгалтерським обліком господарської діяльності, а також електронні ключі з електронним цифровим підписом, до яких відповідач не має наразі також доступу.

Від ТОВ "Хімагромаркетинг" отримано пояснення до апеляційної скарги, згідно з якими позивач, на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2023, пояснив, що позивачем до позовної заяви було надано копію платіжного доручення №508 від 12.11.2020 на суму 135 300,00 грн., яким відповідач розрахувався за декількома договорами, а саме:

- №АП-15-0107 від 18.02.2020 - 73 976,16 грн.;

- №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 - 54 033,60 грн.;

- №АП-15-0107ДС3 від 16.03.2020 - 7 290,24 грн.

При цьому позивач зазначив, що додатковий договір №АП-15-0107ДС3 від 16.03.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 не відноситься до позовних вимог за розглядуваною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

18.02.2020 між ТОВ "Хімагромаркетинг" (далі - продавець) та ФГ "АРМАДА-Д" (далі - покупець) укладено договір поставки №АП-15-0107 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити засоби захисту рослин та/або насіння, надалі іменовані як "товар".

Відповідно до п.1.2 договору вартість товару на дату укладення цього договору становить 262 293,36грн., у т.ч. ПДВ 20%.

Згідно з п.1.5 договору кількість і асортимент товару, який підлягає поставці, визначаються відповідно до п.1.1 договору. За бажанням покупця кількість та асортимент товару мажуть бути збільшені, що оформлюється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, та строк оплати.

Пунктом 1.7 договору сторони погодили, що загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору, додаткових угод до нього та з урахуванням фактичного курсу купівлі, відповідно до умов п.2.2 цього договору.

Порядок розрахунків узгоджений у розділі 2 договору. Так, відповідно до п.2.1 договору покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, зазначену в п.1.2 даного договору, у наступні строки: не пізніше 20.04.2020 - 52 458,68грн.; не пізніше 01.09.2020 - 104 917,34грн.; не пізніше 01.11.2020 - 104 917,34грн.; усього (згідно п.1.1 договору) 262 293,36грн.

Відповідно до п.2.8 договору датою виконання зобов`язання по оплаті товару вважається день надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п.2.12 договору покупець зобов`язаний при перерахуванні грошових коштів на рахунок продавця в платіжному дорученні вказати номер і дату рахунку-фактури, на підставі якої проводиться таке перерахування, а в разі здійснення оплати за договором, вказати його номер та дату.

Покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені (п.5.2 договору).

За умовами п.5.3 договору сторони дійшли згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, встановлених розділом 5 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинне було бути виконано.

Відповідно до п.5.4 договору, у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 (десять) днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Згідно з п.5.5 договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та дев`яноста шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п.1.2 договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних.

У випадку порушення покупцем п.2.12 цього договору, продавець має право на власний розсуд зарахувати грошові кошти до будь-якої частини платежів (незалежно від графіку погашення) по цьому договору (п.5.6 договору).

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2021, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору продавець передав, а покупець отримав у власність товар за видатковими накладними №АП-15-0073 від 31.03.2020 на суму 20 630,16грн. з ПДВ та №АП-15-0040 від 13.03.2020 на суму 241 663,20грн. з ПДВ. Накладні підписані з боку отримувача (відповідача) без зауважень, містять відтиск печатки останнього.

Покупцем оплата отриманого у власність товару здійснена згідно з платіжними дорученнями №377 від 25.08.2020 на суму 52 458,68грн., №508 від 12.11.2020 на суму 135 300,00грн( в розмірі 73978,16грн), №534 від 08.12.2020 на суму 135 294,52грн.

18.02.2020 між ТОВ "Хімагромаркетинг" (продавець) та ФГ "АРМАДА-Д" (покупець) укладено додатковий договір №АП-15-0107ДС2 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 (далі - додатковий договір), за умовами п.1 якого сторони домовилися доповнити основний договір поставки додатковим переліком засобів захисту рослин та/або насіння, надалі іменовані як товар, на загальну суму 67 542,00грн., у т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно до п.3 додаткового договору покупець зобов`язаний згідно даного додаткового договору здійснити оплату в наступні строки: не пізніше 20.04.2020 - 13 508,40грн.; не пізніше 01.09.2020 - 27 016,80грн.; не пізніше 01.11.2020 - 27 016,80грн.; усього 67 542,00грн.

Згідно з п.п.5, 6 додаткового договору останній вступає в силу з дня підписання і є невід`ємною частиною основного договору. До додаткового договору застосовуються всі положення основного договору.

Додатковий договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов додаткового договору позивач передав, а відповідач отримав у власність товар за видатковою накладною №АП-15-0039 від 13.03.2020 на суму 67 542,00грн з ПДВ (а.с. 14). Накладна підписана з боку отримувача (відповідача) без зауважень, містить відтиск печатки останнього.

Оплата поставленого згідно з додатковим договором товару здійснена позивачем згідно з платіжними дорученнями №508 від 12.11.2020 на суму 135 300,00грн. (в розмірі 54033,60 грн. відповідно до листа №12/11-20 від 12.11.2020) та №380 від 25.08.2020 на суму 13 508,40грн.

Як убачається з наданих суду першої інстанції письмових пояснень позивача, а також з наданих суду апеляційної інстанції, на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2023, пояснень обох сторін, відповідачем платіжним дорученням №508 від 12.11.2020 були перераховані грошові кошти в сумі 135 300,00грн. на поточний рахунок ТОВ «Хімагромаркетинг», у призначенні платежу зазначено «Оплата за ядохімікати зг.дог. №15-0103 від 29.11.19р. у т.ч. ПДВ 20.00% - 22550,00». Листом №12/11-20 від 12.11.2020 відповідач повідомив позивача про помилку у призначенні платежу, правильним необхідно вважати наступне призначення платежу: оплата за договором №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 73 976,16грн.;

за додатковим договором №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 54 033,60грн.;

за додатковим договором №АП-15-0107ДС3 від 16.03.2020 до договору №АП-15-0107 від 18.02.2020 у сумі 7 290,24грн.

Отже позивачем були прийняті запропоновані відповідачем зміни у призначенні платежу за платіжним дорученням №508.

При цьому судова колегія зауважує про помилковість тверджень відповідача про те, що за платіжним дорученням №508 від 12.11.2020 було сплачено загальну суму 135 300,00грн. безпосередньо за спірними договорами. Так, з листа №12/11-20 від 12.11.2020 убачається, що грошові кошти у розмірі 7 290,24грн. перераховані за додатковим договором №АП-15-0107ДС3 від 16.03.2020, який, як правильно зазначає позивач, не стосується позовних вимог, що розглядаються.

Здійснення відповідачем оплати поставленого позивачем товару із порушенням узгоджених сторонами графіків оплати стало підставою звернення ТОВ "Хімагромаркетинг" з позовом до суду.

Судова колегія враховує наступне.

За змістом ст.ст.4, 5 ГПК України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Сутність розглядуваних позовних вимог полягає у примусовому застосуванні до відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань у вигляді стягнення пені, 40% річних, 96% річних та штрафу.

Зобов`язання між сторонами були встановлені договором поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020, додатковим договором №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020.

Беручи до уваги правову природу укладених між позивачем та відповідачем договору та додаткового договору, права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, яке регламентує правовідносини з поставки, а також положень ч.2 ст.712 ЦК України,яка регламентує можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із доводами місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, відповідно до яких має вирішуватися спір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України, ст.655, ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Названий обов`язок безпосередньо закріплений в ч.1 ст.712 ЦК України і для договору поставки.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як правильно встановлено Господарським судом Донецької області на підставі матеріалів справи та не спростовано апелянтом, оплата отриманого від позивача товару за спірними договорами здійснена відповідачем з порушенням графіків оплати, визначених п.2.1 договору та п.3 додаткового договору.

Несвоєчасне здійснення розрахунків є порушенням відповідного грошового зобов`язання у розумінні ст.610 ЦК України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання відповідно ч.1 ст.612 названого Кодексу.

За змістом ст.ст.611, 625 ЦК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище за текстом постанови, згідно з п.5.5 договору сторони дійшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. При цьому відповідно до п.6 додаткового договору до нього застосовуються всі положення основного договору.

Зазначені положення договорів узгоджуються з приписами ч.2 ст.625 ЦК України щодо можливості встановлення сторонами у договорі розміру процентів, а також з положеннями ст.ст.6, 627 ЦК України щодо свободи договору.

У свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611 ЦК України та ст.ст.216-218, 230 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є також право кредитора вимагати сплати пені та штрафу.

Як зазначалося вище за текстом постанови, сторони у п.5.2 договору погодили відповідальність покупця за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до п.5.4 договору, у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 (десяти) днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору.

При цьому відповідно до п.6 додаткового договору до нього застосовуються всі положення основного договору.

Зазначені положення укладених між сторонами договорів узгоджуються з приписами ч.4 ст.231 ГК України щодо встановлення договором розміру штрафних санкцій.

Господарський суд Донецької області правильно встановив, що сторони у п.5.3 договору дійшли згоди про зміну тривалості позовної давності і домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, встановлених розділом 5 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинно було бути виконано.

Зазначені умови відповідають ч.1 ст.259 ЦК України, якою унормовано, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, відсотків річних та штраф у, Господарський суд Донецької області встановив, що вони є арифметично та методологічно правильними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Сума нарахованих та стягнутих місцевим господарським судом пені (7 774,83 грн.), 40% річних (21 998,92 грн.), 96% річних (6 229,03 грн.) та штрафу (49 475,30 грн.) відповідачем окремо не оскаржується, а отже з огляду на приписи ч.1 ст.269 ГПК України апеляційним судом не перевіряється.

Скаржник не навів своїх доводів, не надав відповідних належних та допустимих доказів на їх підтвердження, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо допущеного відповідачем порушення виконання грошових зобов`язань з оплати отриманого товару.

Судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги доводи скаржника про те, що він не має можливості підтвердити або спростувати наведену у наданому позивачем акті звіряння інформацію, не має можливості повністю визначити належність виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару на підставі договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020 та додаткового договору №АП-15-0107ДС2 від 18.02.2020 до договору поставки №АП-15-0107 від 18.02.2020, оскільки відповідач не має до теперішнього часу можливості провести повну евакуацію бухгалтерських документів .

Апеляційний суд звертає увагу, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ґрунтуються на належних доказах (первинних документах), долучених позивачем до матеріалів справи.

До того ж, усупереч твердженням скаржника, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» с.Богородичне Святогірської міської територіальної громади (місцезнаходження відповідача) не включене до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, а період тимчасової окупації визначений з 02.06.2022 по 27.08.2022.

Крім того, судова колегія критично оцінює твердження відповідача про те, що він не отримував позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки матеріали справи містять докази направлення (фіскальний чек, накладну, Опис вкладення у цінний лист (а.с.39-41) рекомендованою поштою 24.11.2021 ТОВ "Хімагромаркетинг" копії позовної заяви із доданими до неї документами на адресу ФГ "АРМАДА-Д". При цьому відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, оскільки провадження у ній було відкрито до введення в Україні воєнного стану.

Як зазначалося вище за текстом постанови, відповідач в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, оскільки не отримував відповідні ухвали Господарського суду Донецької області (виключення становить ухвала від 22.07.2022).

Відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Судова колегія вважає наступне, якщо учасник надав суду електронні адреси, зазначивши їх у заяві (скарзі), то необхідно припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності» - особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні названого суду у справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №759/14068/19, від 30.11.2022 у справі №725/486/22 та від 20.01.2023 у справі №465/6147/18.

Як убачається з матеріалів справи, 19.07.2022 на адресу Господарського суду Донецької області надійшла заявка відповідача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, за змістом якої просив надсилати процесуальні документи в електронному вигляді на електронні адреси: та .

Крім того, 08.08.2022 на електронну адресу Господарського суду Донецької області від голови ФГ «АРМАДА-Д» надійшла заява щодо подальшого розгляду справи, у якій відповідачем безпосередньо зазначено адресу електронної пошти: .

Враховуючи вищевикладене, направлення судом першої інстанції, зокрема, ухвали від 16.08.2022, якою призначено розгляд справи №905/2247/21 на 01.09.2022 (дата прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення), на зазначену безпосередньо відповідачем електронну адресу узгоджується з приписами процесуального законодавства та викладеною вище позицією Верховного Суду. При цьому діє «презумпція обізнаності» і саме відповідач мав цікавитися, чи отримав кореспонденцію суду.

Посилання скаржника на те, що він не має технічних умов для отримання кореспонденції через електронну пошту, зазначених висновків суду не спростовує, але є такими, що протирічить його діям щодо встановлення комунікації із судом за допомогою електронних засобів зв`язку.

Відповідач зазначає, що керівник відповідача евакуювався, тобто виїхав з місця розташування підприємства.

З огляду на приписи ч.7 ст.120 ГПК України, якою унормовано, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи, а також враховуючи вищевикладену позицію Європейського суду з прав людини, оскільки вирішується питання про права та обов`язки відповідача, останній повинен цікавитися провадженням у справі і повідомляти суд про зміну свого місця проживання, щоб суд міг його належним чином повідомити. Відповідних дій ФГ "АРМАДА-Д" щодо повідомлення про зміну місцезнаходження під час розгляду справи Господарським судом Донецької області здійснено не було.

До суду також не надходило повідомлень від відповідача про зміну ним електронних адрес його електронної пошти.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомого інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться (абзац 2 частини 7 статті 120 ГПК України).

Згідно з частиною 8 статті 120 ГПК України - якщо учасник судового процесу повідомляє суду адресу електронної пошти, він повинен поінформувати суд про її зміну під час розгляду справи.

Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

На підставі викладеного судова колегія доходить висновку, що направлення судом першої інстанції, зокрема, ухвали від 16.08.2022, якою призначено розгляд справи №905/2247/21 на 01.09.2022 (дата прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення), на зазначену безпосередньо відповідачем електронну адресу є її врученням відповідачу а отже належним повідомленням про час і місце судового засідання.

Отже, доводи апеляційної скарги у частині неналежного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання відхиляються Східним апеляційним господарським судом, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Судова колегія відхиляє посилання скаржника на те, що його було позбавлено можливості надати відзив на позовну заяву та всі наявні в нього документи для заперечень щодо позовних вимог. Так, ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2021 (тобто до введення на території України воєнного стану) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2247/21; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву до 24.12.2021 та заперечень на відповідь на відзив, у разі якщо такі будуть подані, у строк до 05.01.2022. Вказаною ухвалою попереджено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Матеріали справи містять докази на підтвердження отримання відповідачем 16.12.2021 ухвали суду від 06.12.2021, а саме рекомендоване поштове повідомлення про вручення ухвали (а.с.66).

Таким чином у відповідача було достатньо часу до 24.12.2021 для подання суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, що не було ним зроблено ні у визначений судом термін, ні також протягом двох наступних місяців до 24.02.2022 - дня введення в Україні воєнного стану.

За таких обставин доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його можливості надати відзив на позовну заяву «чим позбавив відповідача на захист його інтересів» є необґрунтованими.

Більше того відсутність відзиву на позовну заяву не створює автоматичної підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, адже за змістом ч.2 ст.277 ГПК України апелянтом має бути доведене неправильне вирішення спору через порушення процесуального закону, тоді як жодних аргументів з цього приводу апеляційна скарга не містить.

Апелянт також і в апеляційній скарзі не наводить аргументи, які б він хотів повідомити суду у відзиві на позовну заяву.

Матеріали справи також містять докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень) на підтвердження отримання відповідачем ухвали від 05.01.2022 про закриття підготовчого провадження (а.с.61), ухвали від 03.02.2022 про відкладення розгляду справи (а.с.68). Зазначене свідчить про обізнаність ФГ "АРМАДА-Д" щодо розгляду справи Господарським судом Донецької області та наявність можливості надати суду відзив на позовну заяву, а також докази на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Отже відповідач був завчасно, в тому числі до початку введення воєнного стану, повідомлений судом першої інстанції про наявність провадження у цій справі.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 01.09.2022 у справі №905/2247/21 - без змін.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 01.09.2022 у справі №905/2247/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.03.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков