РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2023Справа № 910/13921/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Київського обласного центру зайнятості (пров. Будівельників, буд. 5-А, м. Київ, 02100; ідентифікаційний код 03491085)

до Головного управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 40108616)

про стягнення 18 896, 96 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До господарського суду міста Києва звернувся Київський обласний центр зайнятості (далі за текстом - Позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі за текстом - ГУ НП в Київській області, Відповідач), в якому Позивач просить суд стягнути з Відповідача грошову суму за неправомірно виплачену допомогу по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 18 896, 96 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що за період перебування на обліку в Переяслав - Хмельницькому міськрайонному центрі зайнятості Київського обласного центру зайнятості з 25.02.2016 по 03.01.2017 ОСОБА_1 , який був звільнений 23.02.2016 з посади старшого інспектора - чергового Яготинського відділення поліції Переяслав - Хмельницькому відділу поліції відповідно до пунктів 5, 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), виплачено допомогу по безробіттю в сумі 18 896, 96 грн.

В подальшому в ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку у Переяслав - Хмельницькому міськрайонному центрі зайнятості, в період з 25.02.2016 по 03.01.2017 отримував допомогу по безробіттю в період з 03.03.2016 по 02.01.2017, був поновлений на службі з 24.02.2016 згідно наказу про поновлення № 656 о/с від 24.10.2016 на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 у справі № 810/997/16 та доповідної записки Відділу правового забезпечення від 19.10.2016 № 1101.

Відтак, Позивач зазначає, що сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 18 896, 96 грн. за період з 03.03.2016 по 02.01.2017 підлягає відшкодуванню Відповідачем відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі за текстом - Закон № 1533-III).

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого Відповідачем відзиву вбачається, що Відповідач заперечує щодо задоволення позову та посилається на правову позиції, викладену у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-511цс16, в якій зазначено, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, при цьому законодавством України не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин, в тому числі у зв`язку з отриманням співробітником допомоги по безробіттю.

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону № 1533-III на застраховану особу покладено саме обов`язок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а відтак сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання нею стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, Відповідач стверджує, що задоволення позову в даній справ призведе до того, що ГУНП в Київській області буде притягнуто до подвійної відповідальності, що суперечить приписам статті 61 Конституції України, а відтак заявлена до стягнення заборгованість має стягуватися безпосередньо з ОСОБА_1 , що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позову.

3.Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 позовну заяву Київського обласного центру зайнятості залишено без руху, Позивачу встановлення п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

05.01.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

06.02.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до наказу № 83 о/с від 23.02.2016 ГУ НП в Київській області НП України відповідно до Закону України «Про Національну поліції» звільнено зі служби в поліції майора поліції Величка Є.І., старшого інспектора-чергового Яготинського відділення поліції Переяслав - Хмельницькому відділу поліції, 23.02.2016, у запас за статтею 77, п.1, пп. 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

25.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького МР ЦЗ із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю та із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій просив надати статус безробітного до вирішення питання працевлаштування відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Як вбачається з витягу із наказів по ОСОБА_1 (персональна картка: НОМЕР_1 ) від 19.01.2017 Переяслав-Хмельницьким МР ЦЗ прийняті рішення про надання вказаній особі статусу безробітного з 25.02.2016, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату такої допомоги з 03.03.2016, з 03.01.2017 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації.

Згідно доводів Позивача, які не заперечуються Відповідачем за період з 03.03.2016 по 03.01.2017 ОСОБА_1 Переяслав-Хмельницьким МР ЦЗ виплачено допомоги по безробіттю в розмірі 18 896, 96 грн.

Відповідно до Акту № 145 від 20.10.2020 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», розслідуванням встановлено: в зв`язку з надходженням інформації по гр. ОСОБА_1 від ГУ Національної поліції в Київській області виявлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному центрі зайнятості в період з 25.02.2016 по 03.01.2017 отримував допомогу по безробіттю в період з 03.03.2016 по 02.01.2017, в той час як був поновлений на службі у Головному Управлінні національної поліції в Київській області (Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції) з 24.02.2016 згідно Наказу про поновлення № 656 о/с від 24.10.2016 на підставі Постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2016, справа № 810/997/16 та доповідної записки Відділу правового забезпечення від 19.10.2016 № 1101.

Станом на дату складання Акту № 145 даної інформації ОСОБА_1 до центру зайнятості не надавав.

Відповідно до Акту № 105 від 16.17.2021 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно за Закону України «Про зайнятість населення», встановлено, що в період перебування ОСОБА_1 на обліку в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному центрі зайнятості Київського обласного центру зайнятості отримував допомогу по безробіттю в період з 03.03.2016 - 02.01.2017, був поновлений на службі у Головному Управлінні Національної поліції в Київській області (Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділі поліції) з 24.02.2016 згідно Наказу про поновлення № 656 о/с від 24.10.2016 на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 справа № 810/997/16.

Судом встановлено, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 справа № 810/997/16, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2017.

Також вказаною постановою визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України від 23.02. 2016 № 83 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 34, частиною 4 статті 35 Закону № 1533-III Переяслав-Хмельницькою міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості винесено наказ від 26.07.2021 № 31/35.01-26 про повернення коштів Головним управлінням національної поліції в Київській області виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1

Переяслав-Хмельницькою міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості також на адресу Відповідача направлялась претензія від 26.07.2021 № 543/35.01/35.01.-33 про необхідність повернення Позивачу виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 18 896, 96 грн.

Докази направлення вказаної претензії містяться в матеріалах справи.

Також, Переяслав-Хмельницька міськрайонна філія Київського обласного центру зайнятості зверталась до Відповідача із листом від 16.11.2021 № 836/35.01/35.01-33 та з повторною претензією від 16.11.2021 № 835/35.01/5.01.33 про сплату коштів, однак станом на дату звернення до суду з позовом кошти Відповідачем не повернуто.

Зазначені вище обставини Відповідачем у поданому відзиву не заперечуються, при тому що останній просить суд відмовити у задоволенні позову оскільки заявлені до стягнення кошти мають стягуватися не з Відповідача, а саме із застрахованої особи ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1533-III.

На підтвердження власних доводів Відповідачем до матеріалів справи надано лист від 08.11.2016 № 3657/109/1010/0116, в якому ОСОБА_1 здійснено власноруч відмітку про те, що він 08.11.2016 ознайомився із наказом Відповідача № 656 о/с від 24.20.2016 про поновлення його на роботі.

Крім того, із матеріалів позовної заяви судом встановлено, що у зв`язку з реорганізацією базових центрів зайнятості шляхом приєднання, відповідно до наказів Державного центру зайнятості (Центрального апарату) від 27.10.2016 № 196 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Київської області» та від 16.11.2016 № 210 «Про внесення змін до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 27.10.2016 № 196» і наказу Київського обласного центру зайнятості «Про заходи у зв`язку з припиненням юридичних осіб» від 18.11.2016 № 409/0/6-16 Переяслав-Хмельницький міськрайонний центр зайнятості припинений шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості.

Відповідно до Наказу Київського обласного центру зайнятості від 19.06.2018 № 155/3-18 створено Переяслав-Хмельницьку міськрайонну філію Київського обласного центру зайнятості без статусу юридичної особи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом № 1533-III.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону № 1533-III (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону № 1533-III передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону № 1533-III визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Водночас абзацом сьомим частини першої статті 34 Закону № 1533-III визначено, що Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами частини 4 статті 35 Закону № 1533-III передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відтак, суд вказує, що положеннями статей 34, 35 Закону № 1533-III встановлено право Позивача стягувати з роботодавця (Відповідача) суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом та що не заперечується сторонами, на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 справа № 810/997/16 ОСОБА_1 поновлений на посаді інспектора-чергового Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу з 24.02.2016.

Крім того, як встановлено судом вище вказаною постановою визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України від 23.02.2016№ 83 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 .

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи Відповідачем, встановлена судовим рішенням, яка, зокрема і стала підставою для втрати заробітної плати та в подальшому - для призначення та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Відтак, оскільки 24.10.2016 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого інспектора-чергового за 24.02.2016 за рішенням суду та відповідно знято з обліку в центрі зайнятості як безробітного, то виплачена йому Позивачем допомога по безробіттю розміром 18 896, 96 грн за період з 03.03.2016 по 02.01.2017 підлягає стягненню з відповідача як з роботодавця безробітного, поновленого на роботі за рішенням суду у відповідності до статтей 34, 35 Закону № 1533-III

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 902/291/17.

Щодо доводів Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що згідно положень Закону № 1533-III достатньою умовою для відшкодування саме роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Обставина виплати Відповідачем ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не звільняє Відповідача від встановленого законом обов`язку компенсувати виплачену Позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма статті 35 Закону № 1533-III, яка покладає такий обов`язок на Відповідача.

При цьому, суд звертає увагу Відповідача, що вказане не є покладенням на Відповідача подвійної компенсації, а є встановленим законом обов`язоком компенсації здійсненої безробітному виплати.

Щодо посилання на те, що ОСОБА_1 несвоєчасно повідомив Позивача про факт його працевлаштування, то суд зазначає таке.

Відповідач посилається на положення частини 2 статті 36 Закону № 1533-II та зазначає, що саме ОСОБА_1 як застрахована особа мав повідомити Позивача своєчасно про поновлення його на роботі, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним із дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.07.2018 у справі №914/1875/17.

Зазначене також підтверджується тим, що згідно з абзацом десятим підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (чинного станом на період виникнення спірних правовідносин), центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що наказ № 656 о/с про поновлення ОСОБА_1 на роботі видано Відповідачем 24.10.2016.

Про видання наказу № 656 о/с від 24.10.2016 ОСОБА_1 повідомлено 08.11.2016, що вбачається з наданого Відповідачем листа № 3657/109/1010/0116 від 08.11.2016.

Водночас , з огляду на заперечення Відповідача, на підтвердження факту несвоєчасності повідомлення ОСОБА_1 . Позивача про поновлення його на роботі, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, Відповідачем не надано жодних доказів, в тому числі доказів коли саме ОСОБА_1 звернувся до центру зайнятості із заявою про припинення реєстрації статусу безробітного та/ або ж дата такого звернення суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому суд вказує, що в ході розгляду справи відповідні докази не витребовувалися Відповідачем.

Згідно наданого Позивачем витягу з наказів про прийняті ним рішення щодо ОСОБА_1 вбачається, що наказ від 03.01.2017 № НТ170103 про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації безробітних в тому числі прийнято на підставі подання безробітнім ( ОСОБА_1 ) особистої письмової заяви про зняття його з реєстрації та відмови від наданих центром зайнятості послуг.

З огляду на заперечення Відповідача щодо неподання ОСОБА_1 . Позивачу інформації про поновлення його на роботі за рішенням суду, яке набрало законної сили є не обґрунтованими в силу недоведеності належними доказами.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на встановлені судом обставини за сукупністю наданих до матеріалів справи доказів, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно та обґрунтовано заявлено до Відповідача вимоги щодо стягнення неправомірно виплаченої допомоги по безробіття на підставі частини 4 статті 35 Закону № 1533-III, а Відповідачем не спростовано заявлених вимог, суд дійшов висновку задовольнити позов.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Київського обласного центру зайнятості - задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 40108616) на користь Київського обласного центру зайнятості (пров. Будівельників, буд. 5-А, м. Київ, 02100; ідентифікаційний код 03491085) неправомірно виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 18 896 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 96 коп та судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 30.03.2023

Суддя Антон ПУКАС