ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. Справа№ 910/18309/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Голубок А.В. (в залі суду);

Голубок С.В. (в залі суду);

від відповідачів: 1. не з`явився;

2. Ільїн О.О. (в залі суду);

3. не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021

у справі № 910/18309/20 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

до 1) Міністерства оборони України,

2) Військової частини НОМЕР_1 ,

3) Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції

про визнання протиправними дій

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Груп" (далі Товариство; ТОВ "Гарант Ойл Групп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - МОУ), Військової частини НОМЕР_2 (далі - ВЧ) в особі командира, Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ДВС) про:

- визнання протиправними дій ВЧ в особі її командира з перешкоджання Товариству з у доступі з липня 2017 року до власного майна та палива, на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1, всупереч встановленим рішенням Господарського суду м. Києва № 910/16154/16 від 05.07.2017 обставинам;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав Товариства шляхом зобов`язання ВЧ в особі її командира утриматися до повного виконання сторонами зобов`язань, що виникли з договору оренди нерухомого військового майна № 52-с/2003/ГоловКЕУ від 26.05.2003 від вчинення дій з не допуску (обмеження доступу засобами караулу, відключення електропостачання, фізичним перекриттям під`їзних шляхів) та дій, що перешкоджають використанню власного майна та здійсненню господарської діяльності, Товариством на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнення з ВЧ, а у випадку недостатності коштів у порядку ст. 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" від 21.09.1999 № 1076-XIV, з МОУ грошових коштів в розмірі 241 941,03 грн, які сплачені позивачем за електроенергію за час відсутності доступу з липня 2017 до власного майна та палива, на склад ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання протиправними дій ДВС при вилученні та передачі ВЧ в межах ВП НОМЕР_4 актом від 02.04.2020 без встановлення індивідуальних ознак, суцільним шляхом, майна належного на праві власності Товариства, всього, що перебувало на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1 та усунути порушення прав позивача шляхом повернення майна, яке є власністю позивача у безперешкодне розпорядження Товариства.

26.04.2021 позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив розглядати позовну заяву у такій редакції: "Визнати протиправними дії Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) , при вилученні та передачі Військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в межах ВП НОМЕР_4 актом від 02.04.2020 (за яким ТОВ "Гарант Ойл Групп" не є боржником) без встановлення індивідуальних ознак, суцільним шляхом, майна належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" , всього, що перебувало на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1 та усунути порушення прав позивача шляхом повернення майна, яке є власністю позивача (перелік право власності на яке та вартість в розмірі 394 734,00 грн. встановлена Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/16154/16 від 05.07.2017) у безперешкодне розпорядження ТОВ "Гарант Ойл Групп".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) відмовити повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивач на підтвердження права власності на майно, що на його думку було вилучено і передано ВЧ в межах ВП № НОМЕР_4, посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 зі справи № 910/16154/16. Разом із тим, предметом спору у справі № 910/16154/16 було визнання недійсним договору від 04.05.2005 № 1/119 про сумісне використання майна та не встановлювався факт права власності Товариства на майно, вказане у пункті 1 вказаної додаткової угоди. Так, 02.04.2020 ДВС на виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.02.2020 № 902/862/15 у межах ВП № НОМЕР_4 були вчинені виконавчі дії та оформлено акт про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі. Суду не надано жодного документального підтвердження того, що ДВС 02.04.2020 в межах ВП № НОМЕР_4 було порушено норми чинного законодавства, зокрема, в частині встановлення індивідуальних ознак майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (Код ) задовольнити в повному обсязі. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що викладене у додатковій угоді № 2 є одним з наявних у даній справі підтверджень/доказів права власності скаржника на майно зазначене у цій угоді та підтверджує, що другий відповідач при укладенні додаткової угоди № 2, також визнано право власності на таке майно за скаржником, що повністю спростовує висновок суду першої інстанції у передостанньому абзаці сторінки 4 рішення від 02.07.2021.

Також скаржник вказує на те, що у акті від 02.04.2020 державним виконавцем, серед іншого, також зазначено про вилучення майна аналогічного майну зазначеному в додатковій угоді № 2, а саме: Резервуари R-60 та Задвижки ДУ-100.

На думку скаржника, судом першої інстанцій при прийнятті рішення від 02.07.2021, так і залишилось не встановленим, яким чином третій відповідач, міг передати другому відповідачу за актом від 02.04.2020 подібне майно без встановлення його індивідуальних ознак, зокрема, без встановлення інвентарних номерів, та як це вилучення відбувалось, якщо державним виконавцем не виявлено, крім інвентарних номерів, ще і наявності в частині вилучених ємностей палива (залишків нафтопродуктів), та при яких обставинах третім відповідачем не виявлено наявність пломб (ДПС України) на частині з вилучених ним ємностей. Суд не дослідив та не намагався встановити з яких документів третій відповідач дізнався, що саме необхідно передати другому відповідачу за наказом № 902/285/15 від 25.02.2020 та чим підтвердили, своє право власності на майно вилучене державним виконавцем перший та другий відповідачі. Оскільки скаржник через протиправні дії другого відповідача тривалий час не має доступу до складу ПММ № 2 та до власного майна, то не може перевірити, яке саме майно було передано другому відповідачу за актом від 02.04.2020 на виконання наказу № 902/862/15 від 25.02.2020.

Скаржник зазначає про те, що додатковою угодою № 7 додатково підтверджено, що крім переліченого у додатковій угоді № 2, на складі № 2 перебуває інше майно та поліпшення орендованого майна, власником яких є скаржник. У вилучених актом від 02.04.2020 державним виконавцем, на складі ПММ № 2, ємностях перебувало пальне, частини якого був власником скаржник, а частина цього палива перебувала у ТОВ "Гарант Ойл Груп" на відповідальному зберіганні.

Скаржник вважає, що судом не взято до уваги при прийнятті рішення від 02.07.2021, що відповідачі не заперечують, що на території складу ПММ № 2 знаходиться майно власником якого є скаржник, зокрема, подібне до майна, яке було передане третім відповідачем другому відповідачу за актом від 02.04.2020 суцільним шляхом, без встановлення його індивідуальних ознак та без присутності власників надмірного відносно переліченого у Наказі № 902/862/15 від 25.02.2020 майна, що підлягало поверненню другому відповідачу.

Скаржник вказує на те, що постановою від 26.09.2017 було встановлено, що майно згідно із переліком, власником якого є скаржник, було передане у сумісне використання на підставі додаткової угоди № 2 до договору № 1/119 про сумісне використання майна від 04.05.2005, і що укладаючи такий договір та додаткову угоду скаржник користувався власним правом розпоряджатися своїм майном, передбаченим ст. 317 ЦК України.

На думку скаржника, те, що третім відповідачем не надано жодних заперечень щодо позовної заяви у справі № 910/18309/20, свідчить про те, що третім відповідачем фактично визнані позовні вимоги.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, другий відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказує на те, що висновки як Касаційного господарського суду Верховного Суду (справа № 902/862/15), так і Північного апеляційного господарського суду (справа № 910/13789/20) узгоджуються у тому, що державним виконавцем було належно вчинено дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" для виконання рішення суду.

Другий відповідач вважає рішення Господарського суду Київської області від 20.06.2014 у справі № 911/3414/13 преюдиційним та просить суд врахувати обставини, встановлені вказаним рішенням.

Узагальнені доводи пояснень та додаткових пояснень

12.01.2022 позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду пояснення на спростування відзиву представника першого та другого відповідачів, у яких зазначено про те, що у справах № 902/862/15 та № 910/13789/20 був інший предмет спору та позивач було залучено тільки як третю особу, тому щодо майна та прав скаржника судом не встановлювалось та не могло бути встановлено жодних обставин, також при розгляд таких справ судами не досліджувались докази, подані скаржником у справу № 910/18309/20, що у свою чергу стало підставою для апеляційного оскарження.

Щодо справи № 260/140/21 позивач повідомив про те, що він взагалі не є її учасником, а тому в межах такої справи також не могло бути встановлено жодних обставин щодо майна, належного на праві власності позивача.

Також позивач зазначає про те, що під час розгляду справи № 910/16154/16 судами на підставі наданих у цю справу доказів, було встановлено, що на території орендованого позивачем на підставі договору оренди № 52-с/2003/ГоловКЕУ від 26.05.2003 складу ПММ № 2, на законних підставах, знаходиться належне позивачу майно, перелік якого зазначений в рішенні від 05.07.2017, яке було залишене без змін постановою від 26.09.2017 та які набрали законної сили 26.09.2017.

На думку позивача, господарським судом при прийнятті рішення від 02.07.2021, не були враховані обставини, встановлені у рішенні від 05.07.2017 та постанові від 26.09.2017 у справі № 910/16154/16, які набрали законної сили, позивач надає суду частину з тих документів, що вже досліджувались судами в межах справи № 910/16154/16 при встановленні права власності позивача на майно, перелік якого визначений рішенням № 910/16154/16 від 05.07.2017, що підтверджує, що позивач на підставі отриманих від В/ч 2215 дозволів, узгоджуючи кожний кошторис та кожен акт вводу у експлуатацію, здійснило технічне переобладнання та поліпшення складу ПММ № 2, на загальну суму 394 731,00 грн

У додаткових поясненнях позивача, поданих до суду 02.11.2022, позивач зазначає, що оскільки предметом розгляду даної справи є протиправні дії Бориспільського ВДВС, здійснені у 2020 році, отже суд у рішенні від 20.06.2014 у справі № 911/3414/13 не міг досліджувати обставини, які настали лише у 2020 році та наразі тривають.

Позивач вказує на те, що ухвали від 19.04.2019 у справі № 758/5281/19 та від 27.08.2020 у справі № 761/15627/20 є належними письмовими доказами, які доводять і підтверджують обставини, що у вилучених державним виконавцем актом від 02.04.2020 ємностях складу ПММ № 2 перебувало пальне (нафтопродукти) на яке ухвалами від 19.04.2019 та від 27.08.2020 було накладено арешт і те, що власником частини цього палива був позивач, а частина цього палива перебувала у позивача на відповідальному зберіганні. Крім того, 17.08.2022 у справі № 761/13792/22 скасовано арешт та відновлено право власників нафтопродуктів.

Другий відповідач у додаткових поясненнях, поданих до суду 25.01.2023, зазначає про те, що додані документи позивачем до пояснень від 11.01.2022, в суді першої інстанції не розглядались, при цьому, позивач не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак, своїм правом не скористався.

Також другий відповідач зазначає, що оскарження дій державного виконавця, вчинених у конкретному виконавчому провадженні, здійснюється у порядку судового контролю за виконанням судових рішень і такі скарги розглядаються в рамках справи, за рішенням у якій був виданий виконавчий документ. У випадку наявності порушень при виконанні судового рішення, зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії з метою усунення таких порушень здійснюється в рамках основної справи - № 902/862/15.

Другий відповідач, зокрема, зазначає про те, що Північним апеляційним господарським судом вже переглядались вимоги, аналогічні викладеним у справі № 910/18309/20, які викладені у апеляційній скарзі ТОВ "Гарант Ойл Груп" на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2021 у справі № 902/862/15 і у задоволенні даної апеляційної скарги було відмовлено постановою від 17.01.2022 у справі № 902/862/15. Отже, військова частина НОМЕР_1 вважає неправомірними намагання позивача, в порушення встановленого розділом VI ГПК України порядку, визнати протиправними дії Бориспільського МВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) при вилученні та передачі Військовій частині НОМЕР_1 актом від 02.04.2020 майна в межах ВП № НОМЕР_4, незважаючи на неодноразові розгляду судами скарг у рамках основної справи № 902/862/15.

Судом першої інстанції у справі № 910/016154/16 встановлено наявність укладеного договору № 1/119 та додаткової угоди до неї, а не факт перебування майна на території військової частини НОМЕР_1 і, тим більше, права власності на майно.

Другий відповідач також зазначає, питання наявності або відсутності на території в/ч НОМЕР_1 майна, яке належить на праві власності ТОВ "Гарант Ойл Груп" вже переглядається в межах справи № 911/795/17.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

В провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П. перебула справа №910/18309/20.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2021 суддю Північного апеляційного господарського суду Мартюк А.І. звільнено у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, справу № 910/18309/20 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, Попікова О.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2022 прийнято справу № 910/18309/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Попікова О.В., Андрієнка В.В. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2021 у справі № 911/18309/20 призначено на 17.02.2022.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гаврилюка О.М. з 03.02.2022 по 17.02.2022, судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 розгляд справи № 910/18309/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 призначено 24.03.2022.

Судове засідання у справі № 910/18309/20 призначене на 24.03.2022 не відбулося, у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 на 30.06.2022.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.06.2022, у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/18309/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді - Андрієнко В.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 прийнято справу №910/18309/20 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021.у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді - Андрієнко В.В., Зубець Л.П. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 на 07.09.2022.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.09.2022, у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/18309/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді - Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 прийнято справу № 910/18309/20 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді - Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 оголошено перерву у розгляді справи №910/18309/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 до 02.11.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. яка входить до складу колегії суддів і не є судею-доповідачем,у відпустці, враховуючи відсутність електропостачання (акт щодо знеструмлення електромережі суду, вихід із ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2022), розгляд справи призначений на 02.11.2022 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 на 30.11.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022, у зв`язку з перебуванням судді: Зубець Л.П., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022, для розгляду справи № 910/18309/20 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Сулім В.В, Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В, Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022, у зв`язку із нез`явленням представників відповідачів, оголошено перерву у розгляді справи № 910/18309/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 до 25.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023, з урахуванням ухвали від 27.01.2023, задоволено заяву про продовження строку розгляду справи № 910/18309/20. Оголошено перерву у розгляді справи № 910/18309/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 до 16.02.2023.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/18309/20 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представники другого та четвертого відповідачів у судове засідання 23.02.2023 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 23.02.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 у справі № 910/1481/22 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представники першого та третього відповідачів у судовому засіданні 23.02.2023 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 у справі № 910/1481/22 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.05.2003 між ВЧ (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." (наразі - Товариство) (орендар) укладено договір оренди нерухомого військового майна № 52-с/2003/ГоловКЕУ (далі - договір), розташованого в Бориспільському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в строкове оплатне користування нерухоме військове майно склад паливно-мастильних матеріалів (далі - майно), 3 шт. резервуари (1 350 куб. м.), будівлі № 54, 23, б/н 449 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі ВЧ, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить станом на квітень 2003 року за експертною оцінкою 98 848,00 грн.

Також сторонами укладалися додаткові угоди до договору.

Позивач вказує, що на підставі вказаного договору ним було розміщено за адресою: АДРЕСА_1, рухоме і нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Зазначена обставина, на думку позивача, підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 зі справи № 910/16154/16.

Також позивач стверджує, що 29.09.2020 ним було отримано від ТОВ "Вастон" засобами поштового зв`язку скаргу на дії державного виконавця в межах справи № 902/862/15, з якої вбачається, що на виконанні ДВС перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 від 12.03.2020 відкрите з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.02.2020 № 902/862/15 про зобов`язання ТОВ "Вастон" повернути ВЧ орендоване майно, яке було передано відповідно до умов договору від 22.04.2005 № 43, а саме: військове майно, яке входить в експлуатаційний комплект складу паливно-мастильних матеріалів - задвижка ДУ-80 - 18 шт., задвижка ДУ-100 - 134 пгг., задвижка ДУ-150-3 шт., труба ПСТ-100 - 94 шт., труба ПСТ-150-6 шт., труба (діаметр)-80 В- 1 шт., стояк наливний - 3 шт., запірний кран - 3 шт., резервуар Р-60 - 20 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 7 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 10 шт., насос АСВН-80 в зборі (насос, електродвигун) - 6 шт., лічильник ЛЖ-100-4 шт., перехідні містки (зі сходами) ширина 0,55 мм - 143 м/п, ФГН-60 (корпус) 6 шт., перепускний клапан - 3 шт., світильники герметичні - 5 шт., прожектори - 4 шт., стовпи електроосвітлення, залізобетонні - 4 шт., огорожа з колючого дроту - 5000 м/п, ворота металеві з 2 хвіртками - 6 шт., плити ПАГ-14 - 20 шт., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 89 135,00 грн.

В межах даного виконавчого провадження ДВС без проведення обліку майна на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1, що підлягає передачі за наказом Господарського суду Київської області від 25.02.2020 №902/862/15 за індивідуальними ознаками 02.04.2020, без присутності представників ТОВ "Вастон" (боржника) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" як власника майна, було складено акт від 02.04.2020 про передачу ВЧ (стягувач) предметів, нібито зазначених у виконавчому документі.

Позивач зазначає, що виконавчим органом не було враховано того, що на території складу ПММ № 2 знаходиться не тільки орендоване ТОВ "Вастон" за договором оренди від 22.04.2005 №43 майно, а й майно, яке сумісно використовується ТОВ "Вастон" з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на підставі договору сумісного використання майна від 04.05.2005 №1/119, та належить на праві власності Товариству, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 №910/16154/16.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати протиправними дії ДВС при вилученні та передачі ВЧ в межах ВП № НОМЕР_4 актом від 02.04.2020 без встановлення індивідуальних ознак, суцільним шляхом, майна належного на праві власності Товариства, всього, що перебувало на складі ПММ № 2 за адресою: АДРЕСА_1, та усунути порушення прав позивача шляхом повернення майна, яке є власністю позивача у безперешкодне розпорядження Товариства.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вимоги позивача, викладені у заяві від 21.04.2021 № 58 (а.с. 76-78 том ІІ справи), при вирішенні даного спору необхідно дослідити питання щодо права власності позивача на майно та його порушення ДВС під час проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивач на підтвердження права власності на майно, що на його думку було вилучено і передано ВЧ в межах ВП № НОМЕР_4, посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 зі справи № 910/16154/16.

Разом з тим, предметом спору у справі № 910/16154/16 було визнання недійсним договору від 04.05.2005 № 1/119 про сумісне використання майна, а не оспорювання права власності Товариства.

Однак, як вбачається із вказаного рішення та вірно встановлено судом першої інстанції, у рішенні у справі № 910/16154/16 було лише процитовано умови додаткової угоди № 2 до договору від 04.05.2005 № 1/119 про сумісне використання майна та не встановлювався факт права власності Товариства на майно, вказане у пункті 1 вказаної додаткової угоди.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували право власності позивача на майно, яке було зазначене у пункті 1 додаткової угоди № 2 до договору від 04.05.2005 № 1/119 про сумісне використання майна.

Так, 02.04.2020 ДВС на виконання наказу Господарського суду Київської області від 25.02.2020 № 902/862/15 у межах ВП № НОМЕР_4 були вчинені виконавчі дії та оформлено акт про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі.

Із зазначеного акту вбачається, що державний виконавець виконав рішення суду, а саме було передано майно з користування ТОВ "Вастон" на користь ВЧ: задвижка ДУ-80 - 18 шт., задвижка ДУ-100 - 134 шт., задвижка ДУ-150-3 шт., труба ПСТ-100 - 94 шт., труба ПСТ-150-6 шт., труба (діаметр)-80 - 1 шт., стояк наливний - 3 шт., запірний кран - 3 шт., резервуар Р-60 - 20 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 7 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 10 шт., насос АСВН-80 в зборі (насос, електродвигун) - 6 шт., лічильник ЛЖ-100-4 шт., перехідні містки (зі сходами) ширина 0,55 мм - 143 м/п, ФГН-60 (корпус) 6 шт., перепускний клапан - 3 шт., світильники герметичні - 5 шт., прожектори - 4 шт., стовпи електроосвітлення, залізобетонні - 4 шт., огорожа з колючого дроту - 5000 м/п, ворота металеві з 2 хвіртками - 6 шт., плити ПАГ-14 - 20 шт.

Майно, яке було передано в межах ВП № НОМЕР_4 відповідає майну, яке було зазначено у судовому рішенні.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Позивачем не надано та у матеріалах справи відсутні докази того, що ДВС 02.04.2020 в межах ВП № НОМЕР_4 було порушено норми чинного законодавства, зокрема, в частині встановлення індивідуальних ознак майна.

Натомість, рішення суду та наказ зі справи № 902/862/15 містить найменування майна, його кількість та адресу розташування, що надає можливість його індивідуалізувати та ідентифікувати, у зв`язку із чим, відсутні підстави вважати, що державним виконавцем за актом від 02.04.2020 було передано майно, яке не вказано у наказі від 25.02.2020 № 902/862/15, а позивач не підтвердив, що 20.02.2020 в процесі ВП № НОМЕР_4 було передано майно, яке належить саме йому на праві власності.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що під час виконавчих дій в рамках ВП № НОМЕР_4 було вилучено майно, власником якого він є; не вказав, яке саме майно він просить повернути, хто саме має повернути це майно.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до державного виконавця із заявою про вилучення належного позивачу майна з акту передачі стягувачу майна від 02.04.2020.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20, відсутні.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 910/18309/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/18309/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 03.04.2023, у зв`язку із перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці та тимчасовою непрацездатністю суддів Гаврилюка О.М. та Ткаченка Б.О.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко