номер провадження справи 24/32/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 Справа № 908/127/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи № 908/127/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ, 03056, ідентифікаційний код 33908322)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789)

про стягнення майнової шкоди в сумі 9238,30 грн.

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Кредо про стягнення майнової шкоди в сумі 9238,30 грн.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування та заявлені з наступних підстав: 13.06.2022 між ПрАТ СК Арсенал Страхування та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 1500/22-Т/К/11 від 13.06.2022 добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS», згідно якого ПрАТ СК Арсенал Страхування взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02.12.2022 в м. Києві по вул. Володимирській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , що підтверджується електронним Європротоколом. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Згідно рахунку на оплату № ПА000004610 від 09.12.2022 на суму 11838,30 грн., наданого ТОВ «Паритет» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 11838,30 грн. Розмір страхового відшкодування, виплаченого ІІрАТ СК Арсенал Страхування, на підставі умов договору страхування наземного транспорту, склав 11838,30 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , була застрахована ТДВ СК Кредо (Поліс №ЕР 209065806, ліміт за шкоду майну 130000,00 грн., франшиза - 2600 грн.), ПрАТ СК Арсенал Страхування має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Отже, з ТДВ СК Кредо на користь ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" підлягають стягненню кошти у розмірі 9238,30 грн., з розрахунку 11838,30 (ліміт за шкоду майну) 2600 грн (франшиза) = 9238,30 грн. Таким чином, позивач просить суд позов задовольнити повністю. До попереднього (орієнтованого) розрахунку судових втрат позивачем включено 3000 грн. втрат на проведення експертизи та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/127/23 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/32/23. Судове засідання для розгляду справи призначено на 13.02.2023.

08.02.2023 через систему Електронний суд від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2619/08-08/23), відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі в розмірі 9238,30 грн. та просить відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України розподілити судові витрати з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і повернути ПрАТ Страхова компанія Арсенал Страхування 50% сплаченого судового збору. Щодо зазначених позивачем витрат на проведення експертизи відповідач просить відмовити, оскільки підстави для стягнення цих витрат відсутні з огляду на визнання відповідачем позову. Відносно витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки вказана справа є малозначною та розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При підготовці позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. У відзиві відповідач просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 500,00 грн., справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та без участі представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо.

Відзив Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО на позовну заяву прийнятий судом до розгляду та врахований при вирішенні спору у справі.

08.02.2023 до суду від позивача надійшло клопотання вих. № 300123-569/к від 30.01.2023 (вх. № 2743/08-08/23) про розгляд справи без участі представника позивача, на підставі поданих доказів та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.02.2023 розгляд справи перенесено на 15.03.2023.

15.02.2023 від позивача надійшла заява (вих. № 100223-243/р від 10.02.2023) про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат по справі. Просив вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Просив врахувати, що судові дебати по справі ще не відбулись, та правнича допомога була сплачена після подачі позовної заяви, що фізично не дало можливості долучити докази понесених витрат до матеріалів позовної заяви. До заяви додано докази: копія договору № 280921 від 28.09.2021 про надання правової допомоги; копія рахунку № 908/127/23 від 06.02.2023; оригінал платіжного доручення № 6580838 від 08.02.2023; копія акту виконаних робіт № 908/127/23 від 06.02.2023. Вказана заява з доданими до неї доказами надіслана позивачем відповідачу рекомендованим листом від 14.02.2023.

22.02.2023 від позивача до суду надійшло клопотання вих. № 300123-569/к від 30.01.2023 (вх. № 2743/08-08/23) про розгляд справи без участі представника позивача, на підставі поданих доказів та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

24.02.2023 на електронну пошту господарського суду Запорізької області від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо з підтвердженим кваліфікованим ЕЦП надійшли заперечення на заяву про надання доказів на підтвердження судових витрат, відповідно до яких просив суд долучити заперечення до матеріалів справи, врахувати доводи викладені в запереченнях, також відповідач зазначив що визнає вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9238,30 грн., просить відмовити у стягненні позивачу витрат на проведення експертизи у розмірі 5000 грн., зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 грн., повернути позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судвого збору на підставі ст. 130 ГПК України, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та без участі представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо.

Представники сторін в судове засідання 15.03.2023 не прибули.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судовий процес 15.03.2023 ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Оскільки неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

У судовому засіданні 15.03.2023 справу розглянуто, ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

13.06.2022 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Арсенал Страхування (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник, відповідач у справі) укладено Договір № 1500/22-Т/К/11 добровільного страхування наземного транспорту ALL RISKS (надалі Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим наземним транспортним засобом у тому числі прицепом до нього та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення та додатковим обладнанням до нього, вказаним в розділі 5, 6 цього договору, а саме автомобілем «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

02.12.2022 в м. Києві по вул. Володимирській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 16 строк дії Договору з 17.06.2022 по 16.06.2023.

Таким чином, Договір № 1500/22-Т/К/11 добровільного страхування наземного транспорту ALL RISKS діяв станом на час дорожньо-транспортної пригоди 02.12.2022.

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , що підтверджується електронним Європротоколом.

Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток.

Згідно рахунку на оплату № ПА000004610 від 09.12.2022 на суму 11838,30 грн., наданого ТОВ «Паритет» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 11838,30 грн.

Відповідно до заяви на виплату № 1755 від 02.12.2022, акту огляду транспортного засобу № 2 від 09.12.2022, страхового акту № 006.01826222-1 від 12.12.2022, згідно вищевказаного рахунку, позивачем сплачено платіжним дорученням № 65372426 від 12.12.2022 на користь вказаного отримувача 11838 грн 30 коп.

Таким чином позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, що користуються транспортним засобом «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (відповідач у справі) згідно із Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 209065806.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн. та франшизу у розмірі 2600,00 грн.

На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 9238,30 грн., з розрахунку 11838,30 грн. (ліміт за шкоду майну) 2600,00 грн. (франшиза згідно Полісу ЕР 209065806.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК Українипередбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов Договору № 1500/22-Т/К/11 добровільного страхування наземного транспорту ALL RISKS від 13.06.2022 у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) позивачем виплачено Страхувальнику страхове відшкодування в загальному розмірі 11838,30 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи копією платіжного доручення № 65372426 від 12.12.2022 на суму 11838,30 грн.

Відповідно до ст., ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 ЦК Українистраховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є заснованими на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/449/17.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність особи, що користуються транспортним засобом «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована у відповідача відповідно Полісу № ЕР№209065806 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Як вже зазначалось, водій автомобіля «FIAT»,д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується електронним європроколом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст., ст. 22, 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку позивачу) в обсязі, визначеному Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до розрахунку страхового відшкодування, вартість матеріального збитку завданого «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 складає 11838,30 грн. Розмір страхового відшкодування, виплаченого ІІрАТ СК Арсенал Страхування, на підставі умов договору страхування наземного транспорту, склав 11838,30 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля «HYUNDAI і10», д/н НОМЕР_1 особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача. Розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля також підтверджений матеріалами справи.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в загальному розмірі 11838,30 грн. належним чином підтверджена наявними в матеріалах справи письмовими доказами, про які зазначалося раніше.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 209065806 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн., а франшиза 2600 грн.

ТДВ Страхова компанія КРЕДО, як Страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в силу положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовує у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження).

На підставі наведеного, заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 9238,30 грн, з урахуванням розміру франшизи 2600,00 грн., згідно із Полісом серії ЕР № 209065806 є обґрунтованою.

З письмових доказів, наданих до матеріалів справи, вбачається, що на час вирішення справи судом відповідач шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.12.2022, позивачу не відшкодував.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі у розмірі 9238,30 грн, про що зазначив у Відзиві на позовну заяву.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, тому дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення відповідного рішення.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації задовольняються судом у повному обсязі в сумі 9238,30 грн.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України і ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи приписи зазначених норм закону, суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України, за відповідною ухвалою, судового збору в розмірі 1240,50 грн., що дорівнює 50 % від суми судового збору сплаченого позивачем платіжним дорученням № 60252640 від 15.11.2022 при зверненні до суду з позовом у даній справі, у зв`язку із визнанням позову відповідачем.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 1240,50 грн., що дорівнює 50 % від суми судового збору сплаченого позивачем, покладається на відповідача.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України, до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З дотриманням приписів пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позивачем у позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати: судовий збір за подання позовної заяви 2481,00 грн.; витрати на проведення експертного дослідження 3000,00 грн.; витрати на правничу допомогу - 3000,00 грн.

Відповідач у відзиві зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи. Вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 500,00 грн. Заявив, що підготовка справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки справа є малозначною та розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження стягнення суми 2000,00 грн. судових витрат позивачем подано копію договору про надання правової допомоги № 280921 від 28.09.2021, копія рахунку № 908/127/23; квитанція № 6580838 від 08.02.2023, копія додатку № 1 до договору -Акт виконаних робіт № 908/127/23.

Як свідчать матеріали справи, між Адвокатом Даниловим А.Г. та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Арсенал Страхування (довіритель) укладено Договір про надання правової допомоги № 280921 від 28.09.2021, предметом якого (пункти 1.1, 1.2) є надання адвокатом правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, зокрема, надання консультаційних та юридичних послуг щодо захисту інтересів довірителя у господарських справах; представництво довірителя з усіма правами, які надано законом позивачу; представництво інтересів довірителя в судах. За умовами п.п. 3.1, 4.1 договору, за правову допомогу довіритель сплачує адвокату винагороду у розмірі, визначеному додатком № 1 до цього договору. Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 від 06.02.2023 до вказаного договору Акт виконаних робіт № 908/127/23, адвокат надав, а довіритель прийняв юридичну (правничу допомогу) послуги, а саме: 1. Визначення підсудності розгляду позовної заяви, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, аналіз правового конфлікту, надання правової інформації, кількість годин 0,5, вартість однієї години 1000,00 грн., вартість - 500,00 грн.; 2. Аналіз діючого законодавства з питань відшкодування шкоди в порядку суброгації, заподіяної в результаті ДТП, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню, підбір та аналіз судової практики Верховного Суду стосовно розгляду спорів подібного характеру, зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів під час розгляду справи в суді, кількість годин 0,5, вартість однієї години 1000,00 грн., вартість - 500,00 грн.; 3. Підготовка позовної заяви та формування пакету документів за позовом ПРАТ СК Арсенал Страхування до ТДВ СК Кредо по справі № 908/127/23, кількість годин 1, вартість 1000,00 грн.

Сторонами визначено, що вартість послуг адвоката за цим актом та відповідно до розрахунку складає 2000,00 грн.; сторони претензій одна до одної не мають.

Згідно з платіжним дорученням № 6580838 від 08.02.2023, позивач перерахував адвокату Данилову А.Г. оплату правової допомоги у розмірі 2000,00 грн., відповідно виставленого рахунку № 908/127/23.

Відповідач надав заперечення, відповідно до яких просить суд відмовити у стягненні позивачу витрат на проведення експертизи у розмірі 5000 грн. та зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 грн.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited" проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Як зазначалося вище, позивачем подано додаток № 1 від 06.02.2023 до договору про надання правової допомоги від 28.09.2021 № 280921.

Проаналізувавши вказаний додаток (акт виконаних робіт), який містить опис робіт (наданих послуг), з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що надані послуги адвокатом Даниловим А.Г. не відповідають критерію розумності та є неспівмірними з обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, послуга з вивчення та правового аналізу матеріалів справи, аналізу правового конфлікту (пункт 1 акту) охоплюється послугою аналізу діючого законодавства, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню (пункт 2 акту); послуга з надання правової інформації (пункт 1 акту) охоплюється послугою зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів (пункт 2 акту); послуга визначення підсудності розгляду позовної заяви (пункт 1 акту) охоплюється послугою з підготовки позовної заяви (пункт 3 акту) та послугами аналізу діючого законодавства, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню (пункт 2 акту).

Враховуючи викладене, з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих адвокатом Даниловим А.Г., суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування ПАТ СК Арсенал Страхування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн., оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

У стягненні 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (пункт 1 акту виконаних робіт) судом відмовляється у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача стягується 1500 грн. 00 коп. витрат професійну правничу допомогу.

Суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача 3000,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження, оскільки позивачем вказані витрати до стягнення не заявлялися та доказів понесення вказаних витрат позивачем не подано.

Керуючись ст., ст. 46, 123, 126, 129, 191, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) - 9238 (дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 30 коп. страхового відшкодування, 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Повернути Приватному акціонерному товариству Страхова компанія Арсенал Страхування (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд.154, ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1240,50 грн., що дорівнює 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем платіжним дорученням № 60252640 від 15.11.2022 при зверненні до суду з позовом у справі № 908/127/23, у зв`язку із визнанням позову відповідачем, про що судом буде постановлено відповідну ухвалу.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2023.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.