СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Харків справа №905/2199/20 (905/1152/16)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий, суддя-доповідач Попков Д.О.
судді Стойка О.В., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від скаржника не з`явився;
від позивача не з`явився;
від відповідача не з`явився;
від розпорядника майна не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
постановлену 15.02.2023 (повний текст підписано 15.02.2023) у м.Харкові
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», м. Київ
на рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказу №905/1152/16, виданого 31.05.2016 Господарським судом Донецької області
у справі №905/2199/20 (905/1152/16) (суддя Лейба М.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», м. Київ
до Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу», м.Краматорськ Донецької області
про стягнення 92971362,72 доларів США та ,30грн.
у межах справи про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу», м.Краматорськ Донецької області
розпорядник майна арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович, м.Біла Церква Київської області

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції:

1. 27.01.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», м. Київ (далі Стягувач) надійшла скарга на рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказу Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016, виданого на виконання рішення суду від 16.05.2016 у справі №905/1152/16, де останнє просить визнати таке рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. неправомірним та зобов`язати його повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказ Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016.

2. Скарга заявника обґрунтована тим, що відмова у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» виконавчого документу - наказу Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016, виданого на виконання рішення суду від 16.05.2016 у справі №905/1152/16, є неправомірною та такою, що порушує норми п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та права стягувача.

3. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 (повний текст підписано 15.02.2023) у справі №905/2199/20 (905/1152/16) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» було задоволено:

- визнано неправомірним рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказу №905/1152/16, виданого 31.05.2016 Господарським судом Донецької області;

- зобов`язано заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказ №905/1152/16, виданий 31.05.2016 Господарським судом Донецької області.

4. Означена ухвала суду обґрунтована тим, що за змістом п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу є безумовним правом стягувача, можливість здійснення якого не перебуває у залежності від стану виконавчого провадження. Суд зазначив, що повернення виконавчого документу в силу приписів ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» не може вважатися виконавчою дією, оскільки така дія не спрямована на примусове виконання рішення, зняття арешту також не є виконавчою дією, тому що фактично є наслідком повернення виконавчого документу, при цьому ч.4 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для відмови у задоволенні заяви стягувача про повернення виконавчого документу, оскільки така норма діє в інтересах стягувача та не може бути перешкодою в реалізації його прав.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ (далі - Скаржник), не погодившись з постановленою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 у справі №905/2199/20 (905/1152/16) скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» на рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023., закрити у зв`язку з порушенням підвідомчості, або залишити таку скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» без задоволення.

6. Підставами для задоволення вказаних апеляційних вимог Скаржник зазначає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:

6.1. на виконанні у Відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження №58446962 про стягнення грошових коштів з боржника Корпорація «Індустріальна Спілка Донбасу», яке включає три виконавчих провадження, зокрема:

- №58426783 з примусового виконання виконавчого листа №415/2376/15-ц від 28.12.2017, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з боржника,42грн.;

- №52368386 з примусового виконання виконавчого напису №764 від 05.05.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про стягнення з боржника 37407484,85грн;

- №52368312 з примусового виконання наказу №905/1152/16 від 31.05.2016, виданого Господарським судом Донецької області, про стягнення з боржника 98834243,62грн.

Своєю чергою, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №808/2265/16, п.п.27-31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №911/100/18). Між тим, означені обставини судом не досліджувались, у зв`язку з чим судом прийнято необґрунтоване рішення з порушенням підвідомчості, а отже провадження за скаргою підлягає закриттю;

6.2. задоволення означеної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» є втручанням в дискреційні повноваження начальника відділу, державного виконавця, а відтак є незаконними та такими, що не могли бути задоволені. Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 01.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 18.03.2014 у справі №21-11а14 та від 21.05.2013 у справі №21-87a13);

6.3. частиною 1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених п.п.1, 4, 6, 8, 11 ч.1 ст.34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених п.п.2, 3 і 5 ч.1 ст.34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. У зв`язку із зазначеними обставинами виконавче провадження №52368312 було зупинене на підставі п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.07.2022 у справі №160/9390/20). Відповідно до вимог ст.35 Закону відсутні підстави для поновлення виконавчого провадження, а отже державний виконавець позбавлений можливості винести постанову про повернення виконавчого документу Стягувачу, а також вчинити дії, передбачені ст.37 цього Закону до прийняття остаточного рішення у справі №905/2199/20 про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» за заявою Компанія ІНДУМЕТ С.А. (INDUMET S.A.), Люксембург. Відтак, рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима I.C., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023 про відмову у поверненні Стягувачу наказу №905/1152/16 від 31.05.2016, прийнято відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень державного виконавця, у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження»;

6.4. дослідивши Посадову інструкцію заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України можна дійти висновку, що до повноважень і обов`язків начальника відділу не належать здійснення виконавчих дій, зокрема щодо повернення наказу чи вчинення будь-яких дій у рамках виконавчого провадження. Отже вказаною ухвалою судом зобов`язано заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. вчиняти дії, які не відносяться до його повноважень та посадових обов`язків, а тому ухвала Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 підлягає скасуванню. Зауважує, що всі виконавчі дії за виконавчим провадженням має вчиняти державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., або у разі його відсутності державний виконавець що його заміняє, у якого знаходиться зведене виконавче провадження №58446962.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

7. Направлені 02.04.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», м. Київ письмові пояснення, які надійшли до Східного апеляційного господарського суду 03.04.2023, залишаються судовою колегією без розгляду в силу приписів ст.118 Господарського процесуального кодексу України, оскільки подані після спливу встановленого апеляційним судом строку для подання відзиву на апеляційну скаргу (чим по суті являються надані Стягувачем (Позивачем) письмові пояснення) після 30.03.2023, без клопотання про поновлення строку на їх подання.

Іншими учасниками справи в межах визначеного апеляційним судом строку в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзивів на апеляційну скаргу подано не було. Процесуальні документи у справі направлялись апеляційним судом на наявні в матеріалах справи поштові та електрони адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» та розпоряднику майна боржника - арбітражному керуючому Глеваському Віталію Васильовичу, а також в електронний кабінет в системі «Електронний суд» Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» (його представнику) та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2023 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А.

9. Ухвалою від 16.03.2023 вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/2199/20 (905/1152/16) та призначила розгляд апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 у справі №905/2199/20 (905/1152/16) на 03.04.2023 о 09:30 з повідомленням учасників справи.

10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. У судове засідання 03.04.2023 уповноважені представники учасників справи, попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, не з`явились, про причини неявки не повідомили, що за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення їх належним чином, визнання явки необов`язковою та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 16.05.2016 у справі №905/1152/16 частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» про стягнення 92971362,72доларів США та ,30грн. - стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» з Відповідача 67419471,79доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 25551890,93доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у доларах США, 302632,06грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в національній валюті, 79771200,70грн. пені за порушення строків сплати кредиту в доларах США, 5917288,36грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в доларах США, 11030938,40грн. пені за порушення строків сплати кредиту в національній валюті та 1693479,23грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в національній валюті, а також 118704,87грн. судового збору.

15. На виконання означеного рішення Господарським судом Донецької області було видано накази від 31.05.2016 у справі №905/1152/16.

16. Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось із заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 27.07.2016 державний виконавець відкрив виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016.

17. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.02.2017 змінено стягувача у справі №905/1152/16 з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс».

18. Як убачається зі змісту апеляційної скарги на виконанні у Відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження №58446962 про стягнення грошових коштів з Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу», яке включає три виконавчих провадження: №58426783 з примусового виконання виконавчого листа №415/2376/15-ц від 28.12.2017, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з боржника,42грн.; №52368386 з примусового виконання виконавчого напису №764 від 05.05.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про стягнення з боржника 37407484,85грн; №52368312 з примусового виконання наказу №905/1152/16 від 31.05.2016, виданого Господарським судом Донецької області, про стягнення з боржника 98834243,62грн.

19. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.03.2021 у справі №905/2199/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу». На виконання означеної ухвали суду 31.03.2020р. на веб-порталі «Судова влада України» опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу».

20. У зв`язку із відкриттям провадження у справі про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» виконавчі провадження, зокрема, ВП №52368312 було зупинене на підставі п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».

21. 08.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» звернулось до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про повернення виконавчого документу, а саме наказу Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 у справі №905/1152/16 на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

22. Заступник директора Департаменту - начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. листом №2776//20.1 від 10.01.2023 відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс», зазначивши, що виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 у справі №905/1152/16 зупинено, а тому вчиняти виконавчі дії, у тому числі й повертати виконавчий документ, до закінчення строку дії обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, заборонено.

23. Обставини, викладені в п.п.14-17 та 19-22 цієї постанови, відображені в оскаржуваній ухвалі суду, відповідають наявним матеріалам справи та учасниками провадження не оспорюються, тоді як про обставини, наведені у п.18 цієї постанови орган примусового виконання судових рішень повідомив лише на стадії апеляційного провадження і без надання жодних доказів.

24. Вважаючи відмову у поверненні наказу стягувачу незаконною та такою, що порушує його права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» звернулось до Господарського суду Донецької області зі скаргою, в якій просить суд визнати рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, неправомірним та зобов`язати останнього повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказ Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 у справі №905/1152/16.

25. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.01.2023 матеріали справи №905/1152/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» до Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» були передані для розгляду скарги в межах справи №905/2199/20 про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу».

26. Відносно означених обставин місцевий суд розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» в контексті приписів Розділу VI Господарського процесуального кодексу України, а також приписів Закону України «Про виконавче провадження».

VІ. Оцінка апеляційного суду:

27. За приписами ст.129 Конституції України та ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що також узгоджується зі змістом ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

28. У п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

29. Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

30. Сторони виконавчого провадження згідно зі ст.339 Господарського процесуального кодексу України мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

31. Сутність апеляційного перегляду в означеному випадку полягає у оцінці претензій Скаржника до законності та обґрунтованості переглядуваної ухвали суду від 15.02.2023 через (п.6 цієї постанови): можливість оскарження правомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця у межах зведеного виконавчого провадження виключно за правилами адміністративного судочинства (1); спонукання Боржника до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є втручанням у дискреційні повноваження органу примусового виконання (2); відсутність підстав для поновлення виконавчого провадження зумовлює правомірність оскаржуваного Стягувачем рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. про відмову у поверненні наказу Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 у справі №905/1152/16 (3); оскаржувана ухвала суду зобов`язує начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до вчинення дій, які не відносяться до його повноважень та посадових обов`язків (4).

32. Відносно помилковості та безпідставності (1) аргументу апеляційної скарги судова колегія відмічає:

· питання про розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» на рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказу Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016, саме в межах провадження у справі про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» (боржника за виконавчим провадженням №52368312 з примусового виконання наказу №905/1152/16 від 31.05.2016, виданого Господарським судом Донецької області) було вирішено ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.01.2023 у справі №905/1152/16. Вказана ухвала є чинною та жодним із учасників не оскаржувалась;

· пояснення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.02.2023 по суті скарги Стягувача не містили жодних застережень щодо обмежень компетенції Господарського суду Донецької області у межах справи №905/2199/20 про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» розглядати по суті скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» на рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а також відомостей і підтверджуючих доказів наявності зведеного виконавчого провадження, так само, як і розглядувана апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не містить жодних вимог щодо ухвали Господарського суду Донецької області від 30.01.2023 у справі №905/1152/16. Висловлені апелянтом зауваження щодо неповноти дослідження і встановлення обставин місцевим судом у світлі приписів ст.ст.13 та 74 Господарського процесуального кодексу України були б коректними (належними) у розглядуваному випадку лише у разі своєчасного висловлювання відповідного аргументу та підтвердження його належними доказами;

· наведена Скаржником практика і позиції Верховного Суду щодо розгляду скарг у зведеному виконавчому провадженні виключно у порядку адміністративного судочинства є не релевантною у розглядуваному випадку (навіть за умов своєчасного подання відповідних доказів і пояснень у суді першої інстанції), адже жодною мірою не стосується ситуації, коли відносно боржника у виконавчому провадженні відкрито провадження у справі про його банкрутство. У такому випадку пріоритетному застосуванню підлягає принцип концентрації майнових спорів (у тому числі і питань пов`язаних із стадією виконання судових рішень, що можуть впливати на рух майнових активів боржника) за участю боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, виключно у межах справи про банкрутство згідно із спеціальною нормою ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства. Такий підхід узгоджується із релевантною до розглядуваного випадку правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.08.2022 у справі №910/10877/17, а тому оскаржувана ухвала Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 постановлена законним складом суду у розумінні вимог ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.;

· колегія апеляційного суду також звертає увагу на непослідовність і внутрішню логічну суперечність процесуальної позиції апелянта у питанні юрисдикційної підсудності вирішення питання по суті скарги Стягувача у поясненнях наданих на адресу Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 орган примусового виконання рішень наполягав на відмові у задоволенні вимог скарги Стягувача по суті, тоді як в цій апеляційній скарзі висловлює вимоги альтернативно скасувати та закрити провадження (з мотивів можливості розгляду саме у порядку адміністративного судочинства) або скасувати і відмовити по суті у вимогах скарги Стягувача. Ця ж суперечність у власній позиції Скаржника проявляється і у висуванні аргументу (3), оцінка якого передбачає наявність компетенції саме у межах цього провадження (а не адміністративного судочинства) оцінювати правомірність оскаржуваного Стягувачем рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

33. Аргумент (2) апеляційної скарги звертає на себе увагу, насамперед, очевидною хибністю, адже вимоги до органу виконання рішень сформульовані не боржником за виконавчим провадженням, а Стягувачем, який у передбачений Законом України «Про виконавче провадження» спосіб розпоряджається своїми процесуальними правами. Наразі, здійснення прав Стягувачем та судовий захист таких прав у разі їх порушення (не забезпечення) не є втручанням у дискреційні повноваження, а повною мірою охоплюється аспектами судового контролю за стадією виконання судових рішень, передбаченому ч.3 ст.129-1 Конституції України.

Більш того, апеляційний суд акцентує увагу на безпідставності використання апелянтом терміну «дискреційність» у своєму аргументі, адже п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає жодної альтернативної поведінки органу виконання судового рішення щодо обрання виду якоїсь конкретної дії, що давало б підстави стверджувати про існування дискреції. Апеляційний суд, констатуючи юридичну неспроможність аргументи (2) Скаржника, також звертає увагу на безпідставність ототожнення ним закінчення виконавчого провадження, регламентованого ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (постанову про що ані Стягувач, ані суд в оскаржуваній ухвалі від 15.02.2023 не вимагав), і повернення виконавчого документу на вимогу стягувача у порядку ст.37 цього Закону.

Наразі, обраний Стягувачем і реалізований оскаржуваною ухвалою суду спосіб судового захисту повною мірою відповідає вимогам ст. 13 вказаної вище Конвенції у світлі усталених критеріїв ефективності: незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, § 59); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України», заява № 38722/02, § 75); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України», заява № 20390/07, § 29).

34. Висловлюючи аргумент (3) Скаржник лише повторює свої доводи з цього приводу, що наводились ним у Господарському суді Донецької області у поясненнях від 15.02.2023. Наразі, цим доводам (а саме хибності узалежнення безумовного права стягувача на повернення виконавчого документа від обов`язковості попереднього поновлення виконавчого провадження) в оскаржуваній ухвалі місцевий суд надав належну правову оцінку (яку апеляційний суд поділяє), тоді як за змістом апеляційної скарги не спростовано правильності цієї оцінки.

Таким чином, колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що за змістом ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу є безумовним правом стягувача, можливість здійснення якого не перебуває у залежності від стану виконавчого провадження. Непередбачена законодавством відмова державного виконавця в реалізації означеного права суперечить ч.2 ст.19 Конституції України.

Перебування виконавчого провадження на стадії зупинення відповідно до ст.ст.34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» унеможливлює протягом такого періоду лише вчинення виконавчих дій, тоді як повернення виконавчого документа такою дією не являється, оскільки не спрямована на виконання судового рішення і не відноситься до заходів примусового виконання у розумінні ст.10 цього Закону.

35. З приводу аргументу (4), який фактично полягає у твердженні про брак повноважень посадової особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка без належних підстав (у світлі висновку про відхилення аргументу (3) постановила негативне рішення за заявою Стягувача, вчинити приписану Законом дію, та у суді першої інстанції не заявлявся (аргумент), апеляційний суд наголошує на такому:

· Стягувач звернувся до належного державного виконавця із заявою від 08.12.2022 у межах виконавчого провадження №52368312 про повернення виконавчого документу, однак відповідь на таку процесуальну заяву, оформлену листом №2776//20.1 від 10.01.2023 (яке і опосередковує фіксацію протиправної відмови у реалізації безумовного права Стягувача), підписав саме заступник директора Департаменту - начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. (а не відповідний державний виконавець);

· оцінюючи цю обставину через принцип «належного урядування» та враховуючи фактичні наслідки для Стягувача у подібному «привласненні» (судячи зі змісту апеляційної скарги) начальником відділу повноважень, які мають вчинятися відповідним державним виконавцем у вигляді (наслідків) фактичного неповернення запитуваного наказу суду, апеляційний суд відмічає, що ані для Стягувача, ані для суду першої інстанції не було жодних підстав вважати, що лист №2776//20.1 від 10.01.2023 не уособлює офіційної позиції органу примусового виконання судових рішень з приводу результатів розгляду клопотання Стягувача;

· настання негативних наслідків для Стягувача (у вигляді відхилення його клопотання про повернення наказу суду) та забезпечення можливості усунення таких наслідків у судовому порядку з підстав розподілу повноважень між державним виконавцем та начальником Відділу, який розглянув по суті (замість державного виконавця) заяву Стягувача є не тільки прикладом неприпустимої суперечливої поведінки (у світлі принципу «venire contra factum proprium»), але фактично є не сумісним із повнотою судового контролю, здійснюваного у порядку Розділу VI Господарського процесуального кодексу України;

· апеляційний суд розцінює вказівку у резолютивній частині оскаржуваної ухвали від 15.02.2023 на заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виключно у взаємозв`язку з особою, що постановила незаконне рішення у межах виконавчого провадження по суті заяви Стягувача. Подібна ідентифікація жодною мірою не може вважатися достатньою формальною підставою для скасування правильного по суті розглядуваного питання судового рішення, адже достатньою мірою вказує на орган примусового виконання судових рішень, відповідна посадова особа якого (конкретна персона якої може змінюватися з тих, чи інших підстав зі спливом часу) має повернути виконавчий документ Стягувачу. Прізвище та посада такої особи, яка згідно з внутрішніх і незалежних від Стягувача адміністративних процедур може не співпадати на момент постановлення рішення про відмову у клопотанні чи ухвали суду або на етапі її фактичного виконання жодною мірою не впливає ані на природу і коло формальних суб`єктів розглядуваних правовідносин (стягував, боржник, орган виконання судових рішень), ані на ефективність судового захисту прав Стягувача.

36. Зважаючи на викладені в п.п.31-35 цієї постанови міркування, судова колегія дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 у справі №905/2199/20 (905/1152/16) про визнання рішення заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., оформленого листом №2776//20.1 від 10.01.2023, про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказу Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016 неправомірним та зобов`язання останнього повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Кредитний Альянс» наказ Господарського суду Донецької області №905/1152/16 від 31.05.2016.

Такий висновок згідно із ст.276 Господарського процесуального кодексу України зумовлює залишення апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін, враховуючи також, що підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було.

37. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269-271, 273, 275-277, 339 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 (повний текст підписано 17.02.2023) у справі №905/2199/20 (905/1152/16) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.02.2023 (повний текст підписано 15.02.2023) у справі №905/2199/20 (905/1152/16) залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 03.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2023.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна