ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 Справа № 917/903/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ - 40121452, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

до Полтавського державного аграрного університету (код ЄДРПОУ - 00493014, місто Полтава, вул. Сковороди, 1/3)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (код ЄДРПОУ - 42399676, юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1).

про стягнення 6 169 751,31 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: Пивоваренко О.В., док. в справі

Від третьої особи: не з"явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського державного аграрного університету про стягнення заборгованості по договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» у розмірі 6 169 751,31 грн, в тому числі: основний борг - 5 142 295,66 грн; пеня - 338 123,55 грн; три проценти річних - 50 718,53 грн; інфляційні втрати - 638 613,57 грн.

Ухвалою від 12.08.2022р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 08.09.22.

Ухвалою від 08.09.2022р. суд постановив відкласти підготовче засідання у справі на 11.10.22.

19.09.22 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у позові повністю.

22.09.22 від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.09.22 від відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою від 11.10.2022р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 20.10.2022р.

Від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Ухвалою від 20.10.2022р. суд постановив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, залучити до участі у справі №917/903/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», відкласти підготовче засідання на 08.11.2022 р., запропонувати третій особі надати з урахуванням отриманих від сторін документів, документально підтверджені письмові пояснення.

31.10.22 від позивача надійшли докази направлення на адресу третьої особи документів, які надані суду.

Від третьої особи 31.10.22 надійшли письмові пояснення.

У підготовчому засіданні, 08.11.2022р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 08.11.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/903/22, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, ухвалою від 23.02.2023р. суд постановив відкласти розгляд справи на 14.03.23.

01.12.22 від відповідача надійшли пояснення по справі.

13.12.22 від позивача надійшли пояснення по справі.

06.02.23 від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі у зв"язку з відкриттям провадження господарським судом міста Києва у пов"язаній справі.

14.02.23 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв"язку з відкриттям провадження господарським судом міста Києва у пов"язаній справі.

16.02.23 від позивача надійшли додаткові пояснення до заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

В судовому засіданні 14.03.23 представник відповідача просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі, щодо позовних вимог - просив відмовити у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі у зв"язку з відкриттям провадження господарським судом міста Києва у пов"язаній справі, суд зазначає таке.

В обгрунтування клопотання відповідачем зазначено, що до Господарського суду міста Києва направлено позовну заяву про зобов`язання Товариства з обмеженою і відповідальністю ''газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг'' вчинити дії, а саме: зобов`язати ТОВ "ГК "Нафтогаз Грейдинг"' здійснити реєстрацію Полтавського державного аграрного університету в реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора газотранспортної системи з 01.12.2021 року. 16.01.2023 Господарським судом міста Києва винесено ухвалу про відкриття провадження по справі № 910/14841/22.

Відповідач вказує, що оскільки «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вчасно не було внесено дані відповідача на інформаційну платформу оператора ГТС, Позивачем виставлено рахунок на оплату у сумі 6 169 751.31 грн. за період з 01.12.2021 по 23.12.2021 року, тобто Позивачем при виставленні рахунку не було враховано того, що фактично на момент виникнення заборгованості у Відповідача був чинний договір з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Грейдинг».

Тому, стверджує відповідач, розгляд зазначеної справи має безпосередній вплив вплине на рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 917/903/22, оскільки спірний період по справі зазначений з 01.12.2021 по 23.12.2021, а рішення Господарського суду міста Києва розглядатиме питання реєстрації відповідача в реєстрі споживачів постачальника ТОВ ГК"Нафтогаз Трейдинг' з 01.12.2021 року. Оскільки, саме через несвоєчасну реєстрацію Полтавського державного аграрного університету Товариством з обмеженою відповідальністю ГК Нафтогаз Грейдинг" в Реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора газотранспортної системи, виникла заборгованість відповідача перед позивачем.

Суд зазначає, що зупинення провадження у господарській справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної господарської справи залежить прийняття рішення у цій господарській справі.

Тобто, в кожному окремому випадку, учасник справи, який зацікавлений в зупиненні провадження у справі має надати обґрунтування суду, що без результатів розгляду іншої справи, дану справу розглядати об`єктивно неможливо.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Дослідивши матеріали справи судом не встановлено обставин об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 910/14841/22.

Крім того, відповідно до частини першої статті 177 Господарського процесуального кодексу України, серед інших завдань підготовчого провадження, важливим є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, а також вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно пункту 10 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

При цьому, у частині третій статті 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього кодексу.

Таким чином, у разі виникнення обставин, визначених пунктом 5 частини другої статті 227 Господарського процесуального кодексу України подати клопотання про зупинення провадження у справі можливо лише на етапі підготовчого провадження.

Тобто, зупинення провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України на стадії судового розгляду по суті не допускається, однак суд відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України, за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до положень статті 207 Господарського процесуального кодексу України, учасникам справи дозволено подавати заяви чи клопотання, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні.

Головним завданням залишається обґрунтовано запевнити суд, чому таке клопотання не було подане на попередньому етапі судового процесу.

Наступним етапом є подача клопотання про зупинення провадження у справі, в якому має бути визначено як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом та чим обумовлена неможливість розгляду цієї справи.

Однак, позивач у клопотанні про зупинення провадження у справі не вказав причини пропуску строку на подачу такого клопотання.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що клопотання позивача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 14.03.23 представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Щодо наданих сторонами пояснень, суд зазначає про можливість сторін під час з`ясування обставин та дослідження доказів давати свої пояснення, наводити свої доводи і міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

З урахуванням зазначеного та з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд враховує при вирішенні спору надані позивачем пояснення під час судового розгляду справи.

Позивач та третя особа явку представників в судове засідання 14.03.23 не забезпечили.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.03.23р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В обгрунтування позову позивач послався на наступні обставини:

- За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

- Пунктом 2 Постанови КМУ № 1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства Магістральні газопроводи України, товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України, операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником ;

- Відповідач є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

- У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 1 листопада 2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

- Факт включення Відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого Відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав підтверджується:

листом Оператора ГТС від 26.05.2022 № ТОВВИХ-22-5273;

інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10);

- Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015р. (далі - Правила), договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205,633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

- укладений між сторонами публічний типовий Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

- всі відносини між Споживачем та Постачальником після укладання договору регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від ЗО вересня 2015р. № 2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 р. № 2501

- 24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; код СДРПОУ 42795490).

- Позивач, як суб`єкт ринку природного газу має право доступ до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

- Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

- відповідно до пункту 4.4. Договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

На виконання вказаного пункту Позивачем направлялись на адресу Відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, однак останнім такі рахунки були проігноровані.

Крім цього, порядок здійснення оплати визначений пунктом 4.4. Договору, яким передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

- Позивачем було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до Договору, у строк та порядок передбачений Договором, належним чином та в повному обсязі.

З 01.11.2021 по 23.12.2021 року Позивач поставив Відповідачу природний газ в об`ємі 146,99044 тис. куб. м. на загальну суму 6 067 270,06 грн (з урахуванням вартості транспортування), в той час як Відповідачем, за цей же період, було здійснено єдину оплату в розмірі 924 974,40 грн 29.12.2021 року.

Таким чином у Відповідача перед Позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 5 142 295,66 грн (за зобов`язаннями грудня 2021).

Вказаний розмір заборгованості, а також нараховані на заборгованість пеню, три проценти річних та інфляційні втрати позивач просить суд стягнути з відповідача в межах даної справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на таке:

У період підключення постачальника останньої надії між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ТРАНСГАЗПРОМ" був укладений договір № 90-СА8-2021 від 28.08.2021,за яким проводилось постачання природного газу. Вищевказаний договір розірвано згідно додаткової угоди від 14.12.2021 року. Тобто договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" діяв до 14.12.2021 року включно, згідно якого здійснювалось постачання природного газу та Відповідачем проводились відповідні розрахунки згідно рахунків - фактур .

Крім того, з метою економії бюджетних коштів та забезпечення безперебійного постачання природного газу Відповідачем 22.11.2021 року та Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг" (після проведення переговорної процедури UA-2021-11-15-01213-а) укладено договір № 15-1298/21 -БО-'Г постачання природного газу від 22 листопада 2021, що діяв до 31 грудня 2022 року включно. Відповідачем відповідно до укладеного договору постачання природного газу та на підставі отриманого акту та рахунку здійснено розрахунок за грудень 2021 року з ТОВ "ГК"Нафтогаз трейдинг".

Таким чином, у грудні 2021 року постачання природного газу Відповідачу здійснював ТОВ ГК"Нафтогаз Трейдинг". Також, в грудні 2021 від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" надійшов пакет документів: типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії", акт та рахунок за листопад 2021 року, що свідчило про автоматичне переведення Відповідача до постачальника останньої надії". У зв`язку з чим університетом проведено переговорну процедуру (UA -2021-12-14-019403-е) і здійснено розрахунок з ТОВ "ГК " Нафтогаз України" за листопад 2021 року в повному обсязі на суму 924 974,40 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 187 від 28.12.2021. Відповідачем сплачено заборгованість, незважаючи на те, що автоматичне підключення постачальника природного газу останньої надії" "ТОВ "Газонафтова компанія "Нафтогаз України" на об`єкти Полтавською державною аграрного університету відбулось безпідставно.

Після розрахунку за листопад 2021 з "ТОВ "Газонафтова компанія Нафтогаз України" постачання природного газу у грудні 2021 року Полтавському державному аграрному університету здійснювалось ТОВ ГК"Нафтогаз Трейдинг" згідно договору № 15-1298/21-1Ю-Т постачання природного газу від 22 листопада 2021.

Згідно п.9 Правил постачання природного газу, якщо споживач уклав договір з іншим постачальником, то такий постачальник зобов`язаний вчинити дії. необхідні для початку постачання такому споживачу згідно з Кодексом газотранспортної системи. У такому випадку договір постачання з постачальником «останньої надії» достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій лобі початку постачання новим постачальником. Таким чином, договір з постачальником останньої надії" 'повинен був припинитись до укладення договору ТОВ ГК"Нафтогаз Трейдинг".

Отже, заборгованість за розрахунковий період 1-31 грудня 2021 в сумі 5 142 295.66 грн. позивачем нарахована безпідставно. Крім того, відповідач вважає вказану суму значно завищеною.

На підтвердження факту включення Відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії та віднесення газу, спожитого Відповідачем . до портфеля постачальника "останньої надії" Позивач до позовної заяви додає лист Оператора ГТС від 26.05.2022 року № ТОВВИХ -22-5273. У вказаному листі щодо споживача з ЕІС-кодом 56Х800004РГГОЕ004 (Полтавського державного аграрного університету) зазначено, що обсяг природного газу, використаний споживачем у вказаний період та внесений в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК"НафтогазУкраїни становить:

з 01.1 1.2021 по 30.1 1.2021 - 55 058.00 м3;

з 01.12.2021 по 23.11.2021 - 91 932,44 м3.

Тобто, період щодо обсягу природного газу, використаного споживачем, зазначений з помилкою. Таким чином, фактичний обсяг споживання природного газу та період за який нарахована заборгованість згідно позовної заяви (з 01.11.2021 по 23.12.2021) є непідтверджений, оскільки Оператором ГТС надано некоректну інформацію.

Таким чином, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживач) може здійснювати лише один постачальник природного газу.

Постачальником природного газу Полтавському державному аграрному університету у грудні 2021 року був ТОВ "ГКНафтогаз трейдинг.

Полтавський державний аграрний університет не погоджується також щодо нарахування 3% річних від основного боргу в сумі 50 718.53 грн., інфляційних витрат 638 613,57 грн. та 338 123,55 грн. пені, оскільки, як він стверджує, обсяги природного газу, спожитого відповідачем у грудні 2021 р. були законно придбані у ТОВ "ГКНафтогаз трейдинг відповідно до укладеного договору постачання природною газу, тому підстави нарахування пені, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми - відсутні.

У відповіді на відзив позивач вказав наступне:

- надані відповідачем докази не підтверджують факт постачання природного газу Відповідачу у спірний період (з 01.12.2021 по 23.12.2021) саме з боку ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»;

- у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 01.11.2021 по 23.12.2021 автоматично було включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Факт включення Відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого Відповідачем, в період з 01.11.2021 по 23.12.2021, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується листом Оператора ГТС від 26.05.2022 № ТОВВИХ-22-5273, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10) та роздруківкою з екрану інформаційної платформи оператора ГТС.

- враховуючи дані з Інформаційної платформи оператора ГТС в періоді 01.11.2021 по 23.12.2021 саме Позивач здійснював постачання природного газу Відповідачу як постачальник «останньої надії», натомість в зазначений період на Інформаційній платформ відсутня інформація щодо постачання природного газу Відповідачу в той же період з боку ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг». Останній почав здійснювати поставку газу Відповідачу лиш починаючи з 24.12.2021.

Докази включення Відповідача до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у спірний період відсутні.

У запереченнях відповідач вказав, що у грудні 2021 року постачання природного газу Відповідачу здійснював ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг". а не Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "нафтогаз України".

Третя особа у поясненнях зазначила таке:

- при реєстрації Споживача 22.11.2021 на інформаційній платформі Оператора ГТС, Товариство отримало повідомлення, що ЕІС код Споживача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання).

В зв`язку з цим, інформаційна платформа Оператора ГТС надає можливість реєстрації таких Споживачів виключно окремо по кожному об`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням Е1С- коду Споживача та відповідним ЕІС-кодом вузла обліку газу.

В свою чергу, інформацію від Споживача щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного Договору, Товариством отримано листом на електронну пошту 17.12.2021.

Відповідно, Товариство 21.12.2021 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено 22.12.2021 та зареєстровано Споживача в реєстрі споживачів Постачальника з датою початку постачання з 24.12.2021.

Враховуючи вищезазначене, в період по 23.12.2021 постачальником природного газу Відповідачу був Позивач, як постачальник «останньої надії», а з починаючи з 24.12.2021 року поставку природного газу на адресу Відповідача здійснювала Третя особа, відповідно до Договору постачання природного газу від 22.11.2021 року № 15-1298/21-БО-Т.

- Щодо попередньої оплати, яка була сплачена Відповідачем на рахунок Товариства платіжними дорученнями № 186 (в розмірі 2 533 025,60 грн) та № 227 (в розмірі 6 180,00 грн) на загальну суму 2 539 205,60 грн, то вказані кошти були в сумі 529 339,83 грн були зараховані як оплата поточного споживання природного газу (грудень 2021 року).

Залишок коштів, в розмірі 2 099 865,77 грн обліковувався як передоплата за газ (відповідно до пункту 5.1 Договору) станом на 01.01.2022 року.

У відповідності до звернення Полтавського державного аграрного університету (лист від 26.04.2022 № 01-12/95 ) зазначена переплата була зарахована в оплату за газ, отриманий у 2022 році.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини за публічним типовим договором постачання природного газу.

Відповідно до п.1.1.Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі-Типового договору) (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2501 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. №1387/27832), цей Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі-Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії».

Цей Договір є договором приєднання. При укладенні цього Договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205,633,634,641,642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей Договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі-Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи (п.1.3.Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»).

Відповідно до п.1.4. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» постачальник «останньої надії» (далі-Постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу __________ (найменування Постачальника); споживач фізична особа, або юридична особа, або фізична особа підприємець, щодо якої виконані передбачені законодавством умови для постачання природного газу.

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 (п.2.3. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»).

Згідно п.3.1., п.3.2., п.3.3. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» відповідно Постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи; підстави для здійснення Постачальником постачання природного газу Споживачу визначені положенням Правил постачання; період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Згідно розділу IV. Ціна, порядок обліку та оплати природного газу Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» , а саме:

-п.4.1. постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті;

-п.4.2. об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;

-п.4.3. Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо якщо Сторонами це окремо обумовлено;

-п.4.4. Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу;

-п.4.5. у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу; у разі порушення побутовим Споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до п.п.1, п.п.2 п.5.2. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» відповідно Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору; укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ або договір транспортування природного газу з Оператором ГТС (для прямих споживачів) для набуття права на правомірний відбір газу із газорозподільної системи та фізичну доставку газу до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Згідно п.11.1. Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» цей Договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесяти діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором.

Суб`єкти господарювання, визначені Кабінетом Міністрів України як постачальники, які не мають права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (постачальника «останньої надії») оформлюють свої договірні відносини зі споживачами на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (п.2 постанови №2501 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. №1387/27832).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №809 затверджено Порядок проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2021 р. №1102 затверджено Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №809 і від 9 грудня 2020 р. №1236, зокрема у пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначенням постачальника «останньої надії» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р.№809 доповнено пункт абзацами такого змісту, зокрема, що переможець конкурсу погоджується, що для бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) постачання природного газу з 1 жовтня по 30 листопада 2021 р. здійснюється постачальником «останньої надії» за ціною, що не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб.метр з урахуванням податку на додану вартість».

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. №917-р «Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії» визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії» строком на три роки як переможця конкурсу.

Згідно абзацу третього пункту 3 Правил постачання природного газу затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за №1382/27827, постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Відповідно до п.1 розділу VI. Правила для постачальника «останньої надії» Правил постачання природного газу:

-постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2501, який є публічним. А його умови-однаковими для всіх споживачів;

-договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205,633,641,642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника;

-договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу;

-договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п.2 розділу VI. Правила для постачальника «останньої надії» Правил постачання природного газу:

-за договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором;

-максимальна тривалість постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят днів та в будь - якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником «останньої надії».

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

- інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку Позивач та Відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень, (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником «останньої надії», передбаченого цим розділом та Законом України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником «останньої надії», до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи (п.5 розділу VI. Правила для постачальника «останньої надії» Правил постачання природного газу).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 1 листопада 2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Тобто, між позивачем, як постачальником «останньої надії» та відповідачем, як споживачем, укладено публічний типовий договір, який є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173,174,175 ГК України, статей 11,202,509 ЦК України і згідно ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт включення Відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого Відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав підтверджується:

листом Оператора ГТС від 26.05.2022 № ТОВВИХ-22-5273;

інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10).

Згідно даних позивача з 01.11.2021 по 23.12.2021 року Позивач поставив Відповідачу природний газ в об`ємі 146,99044 тис. куб. м. на загальну суму 6 067 270,06 грн (з урахуванням вартості транспортування), в той час як Відповідачем, за цей же період, було здійснено єдину оплату в розмірі 924 974,40 грн 29.12.2021 року.

Таким чином у Відповідача перед Позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 5 142 295,66 грн (за зобов`язаннями грудня 2021 за період з 01.12.2021 по 23.12.2021).

Відповідач заперечує щодо отримання природного газу від позивача як постачальника «останньої надії» у грудні 2021 року, зазначаючи, що Постачальником природного газу Полтавському державному аграрному університету у грудні 2021 року був ТОВ "ГК Нафтогаз трейдинг відповідно до договору № 15-1298/21 -БО-Т постачання природного газу від 22 листопада 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно, 22.11.2021 року та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" укладено договір № 15-1298/21-КО-Т постачання природного газу (далі-Договір) від 22 листопада 2021 (копія договору перебуває у матеріалах справи). Згідно п. 2.3. Договору підписанням цього Договору Споживач дає згоду на включення його до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Судом враховано, що пунктом 4 глави 4 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 встановлено, що Оператор газотранспортної системи повинен вносити до інформаційної платформи актуалізовану інформацію щодо всіх точок входу/виходу до/із газотранспортної системи та інформацію про всіх суб`єктів ринку, з якими оператор газотранспортної системи уклав договір транспортування, у тому числі по прямих споживачах.

При розгляді справи третя особа повідомила суд, що при реєстрації Споживача 22.11.2021 на інформаційній платформі Оператора ГТС, Товариство отримало повідомлення, що ЕІС код Споживача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання).

В зв`язку з цим, інформаційна платформа Оператора ГТС надає можливість реєстрації таких Споживачів виключно окремо по кожному об`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням Е1С- коду Споживача та відповідним ЕІС-кодом вузла обліку газу.

В свою чергу, інформацію від Споживача щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного Договору, Товариством отримано листом на електронну пошту 17.12.2021.

Відповідно, Товариство 21.12.2021 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено 22.12.2021 та зареєстровано Споживача в реєстрі споживачів Постачальника з датою початку постачання з 24.12.2021.

Після отримання від Споживача інформації щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного Договору, Товариством було забезпечено своєчасну реєстрацію Споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС в реєстрі споживачів постачальника.

Суд враховує, що згідно з пунктом 7 розділу IV Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 Про затвердження Правил постачання природного газу: «Зміна постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється в порядку, визначеному главою 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, та з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу» щодо зміни постачальника протягом періоду, який не перевищує 21 день з моменту ініціювання споживачем (чи за дорученням споживача його постачальником) зміни постачальника».

Крім цього, згідно з п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт постачання природного газу Товариством (третьою особою) Споживачу за договором від 22.11.2021 № 15-1298/21-БО-Т з 24.12.2021 включно.

Вказані обставини спростовують доводи Відповідача про наявність у нього іншого постачальника в спірний період (з 01.12.2021 по 23.12.2021).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що в період по 23.12.2021 постачальником природного газу Відповідачу був Позивач, як постачальник «останньої надії»

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач в ході розгляду справи жодними доказами не спростував факт отримання ним газу в період з 01.12.2021 по 23.12.2021 та жодними доказами не спростував факт отримання газу не від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Щодо споживання природного газу в листопаді 2021 з ресурсів інших постачальників, окрім Позивача, до матеріалів справи Відповідачем не надано таких доказів. Крім того, суд зауважує, що період поставки листопад 2021 року не є предметом спору у справі.

Згідно п.4.4. договору Споживач (відповідач по справі) зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником (позивачем по справі) відповідно до пункту 4.3. цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу Українизобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за спожитий природний газ на загальну суму 5 142 295,66 грн (за зобов`язаннями грудня 2021).

При цьому, позивач повідомив, що проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 1 жовтня 2021 р. ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії» щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою КМУ від 30 вересня 2015 р. № 809 в редакції Постанови КМУ № 1102.

Цією ж Постановою КМУ № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021р. встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

З 1 грудня 2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору опублікована/оприлюднена на сайті Позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price. Ціна природного газу також підтверджується довідкою Позивача.

Разом із цим, відповідно до пункту 4.4. Договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

На виконання вказаного пункту Позивачем направлялись на адресу Відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, однак останнім такі рахунки сплачені не були.

Матеріалами справи підтверджено, що з 01.11.2021 по 23.12.2021 року Позивач поставив Відповідачу природний газ в об`ємі 146,99044 тис. куб. м. на загальну суму 6 067 270,06 грн (з урахуванням вартості транспортування), в той час як Відповідачем, за цей же період, було здійснено єдину оплату в розмірі 924 974,40 грн 29.12.2021 року.

Таким чином у Відповідача перед Позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 5 142 295,66 грн (за зобов`язаннями грудня 2021).

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 5 142 295,66 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, три проценти річних, інфляційні втрати.

Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 50 718,53 грн та інфляційних втрат у розмірі 638 613,57 грн. суд зазначає таке.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України.

Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Суд зазначає, що річні та інфляційні нараховані за загальний період з 01.02.2022 по 31.05.2022, інфляційні - за жовтень 2021 року - березень 2022 року.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних суд встановив, що розмір вимог позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також позивач здійснив нарахування пені в сумі 338 123 грн. 55 коп. за період з 01.02.2022 по 31.05.2022 на основну суму заборгованості і які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до п.4.5.Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розглянувши розрахунок пені, доданий позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення пені.

Водночас, суд враховує наступне.

Як зазначено в описовій частині рішення відповідачем подані пояснення, в яких він просив зменшити нараховані штрафні санкції (пеню) та три проценти річних на 90%.

В обгрунтування цього відповідач вказав на те, що став заручником обставин: постачальник останньої надії ТОВ ГКНафтогаз України автоматично підключився, незважаючи на те, що Полтавський державний аграрний університет мав діючого постачальника природного газу, а ТОВ ГК "Нафтогаз Трейдинг несвоєчасно зареєстрував університет в Реєстрі споживачів постачальника, у зв`язку з чим у ПДАУ виникла заборгованість перед постачальником останньої надії.

При цьому, Полтавський державний аграрний університет, прохає суд звернути увагу, що університет є державною установою, підпорядковується Міністерству освіти і науки України та фінансується за рахунок коштів державного бюджету, має свій кошторис, в якому видатків на відшкодування боргу з інфляційними збитками, трьома процентами річних та пені, не передбачено, сплата зазначених витрат призведе до нецільового використання бюджетних коштів. Крім того, в умовах воєнного стану через відсутність бюджетних коштів працівники університету неодноразово отримували заробітну плату не в повному обсязі та часто несвоєчасно.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

Основними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність, розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

У відповідності до наведених правових норм інститут зменшення неустойки (пені та штрафу) є механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи та з пояснень представників сторін суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень відповідача про те, що наразі існують об`єктивні обставини, які в сукупності свідчать про те, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. Їх сплата не відповідатиме принципам розумності, добросовісності, справедливості цивільного законодавства. Стягнення пені в заявленому розмірі призведе до порушення балансу майнових інтересів сторін зобов`язання, спотворить мету неустойки, перетворивши її зі стимулу належного виконання зобов`язань на спосіб отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, ставши при цьому непомірним тягарем для боржника (відповідача).

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги всі обставини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що пеня є лише санкціями за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані; позивачем заявлено до стягнення, а також визнано судом правомірними вимоги щодо стягнення річних та інфляційних нарахувань, які в певній мірі компенсують втрати відповідача від прострочення, суд вважає за необхідне зменшити визнаний судом обґрунтованим розмір пені на 50%, а саме: до 169 061,78 грн.

В цій частині позовні вимоги про стягнення пені задовольняються судом.

Таке зменшення розміру пені суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Щодо прохання відповідача про зменшення трьох процентів річних суд зазначає, що оскільки нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, суд залишає без задоволення клопотання в цій частині.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5 142 295,66 грн. основної суми боргу, 169 061,78 грн. пені, 50 718,53 грн 3% річних, 638 613,57 грн. інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині вимог у позові слід відмовити.

Щодо інших доводів учасників справи, суд зазначає, що при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених учасниками судового процесу, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому судом враховано п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (чинної на момент винесення рішення) судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

З огляду на вказане, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню позивачу сума судового збору у розмірі 92 546,27 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського державного аграрного університету (код ЄДРПОУ - 00493014, місто Полтава, вул. Сковороди, 1/3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ - 40121452, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) 5 142 295,66 грн. основної суми боргу, 169 061,78 грн. пені, 50 718,53 грн 3% річних, 638 613,57 грн. інфляційних втрат, а також 92 546,27 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.03.23 р.

Суддя Киричук О.А.