ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" березня 2023 р. м. Рівне Справа №918/1069/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому попередньому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про неплатоспроможність

у попереднє засідання з`явилися:

- ОСОБА_1 (боржник): не з`явився;

- керуючий реструктуризацією фізичної особи арбітражний керуючий Мельник І.А: не з`явилася;

- заявник кредиторських вимог ОСОБА_2 : не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

15.12.2022 через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 17.01.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризацію боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатоліївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1856 від 06.02.2018, місце розташування контори (офісу) арбітражного керуючого: 33022, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 94, офіс 29). Заборонено ОСОБА_1 відчужувати майно. Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 15.02.2023 для подачі до Господарського суду Рівненської області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду. Визначено дату проведення попереднього судового засідання 14.03.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі.

17.01.2023 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=69899&v=adf7dbdb89&t=6 повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ., номер публікації 69899.

20.02.2023 на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання його кредитором у справі № 918/1069/22.

Як вбачається із поштової відмітки на конверті, така заява відправлена на адресу господарського суду 16.02.2023, тобто в межах процесуального строку, встановленого КУзПБ.

Господарський суд, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 , дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, оскільки при огляді вказаної заяви кредитора та доданих до неї документів судом встановлено, що заявником не долучено доказів оплати судового збору.

Ухвалою від 21.02.2023 заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором - залишено без руху. Встановлено ОСОБА_2 строк на усунення недоліків заяви з вимогами до боржника 10 днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду доказів оплати судового збору у розмірі 5 368 грн 00 коп.

Ухвала від 21.02.2023 направлена та доставлена до електронного кабінету ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про надіслання на його офіційну електронну адресу даної ухвали.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх

Відтак 03.03.2023 є останнім днем для усунення ОСОБА_2 строку на усунення недоліків заяви з вимогами до боржника.

01.03.2023 до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшло клопотання про усунення недоліків заяви з вимогами до боржника, до якого долучено докази сплати судового збору у розмірі 5 368 грн 00 коп.

Згідно з ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 усунув недоліків заяви з вимогами до боржника у межах процесуального строку.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.

Оскільки судом встановлено, що заява ОСОБА_2 відповідає вимогам КУзПБ та ГПК України, господарський суд дійшов висновку про необхідність прийняття такої заяви та призначення її до розгляду у попередньому засіданні суду.

Так, ухвалою від 02.03.2023 заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором у справі за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність прийнято та призначено її до розгляду у попередньому засіданні суду на 14.03.2023. Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати суду відомості про результати розгляду вимог ОСОБА_2 (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів направлення заявнику відомостей про результати розгляду його заяви.

06.03.2023 від керуючого реструктуризацією ОСОБА_3 надійшли:

- пояснення по справі, у яких керуючий реструктуризацією вказує, що до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», забезпечені заставою майна боржника, у розмірі 687 031 грн 11 коп.;

- звіт про надіслані кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог.

08.03.2023 від керуючого реструктуризацією ОСОБА_3 надійшли:

- клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання повідомлення про результати розгляду грошових вимог для боржника та кредитора;

- клопотання про долучення до матеріалів справи звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника.

13.03.2023 від керуючого реструктуризацією ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження обставин викладених у Звіті керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника.

13.03.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виправлених декларацій про майновий стан боржника за 2019, 2020 та 2023 роки, оформлених 10.03.2023, а також клопотання про проведення судового засідання 14.03.2023 без його участі.

14.03.2023 від керуючого реструктуризацією та заявника кредиторських вимог надійшли клопотання про розгляд справи у попередньому судовому засіданні 14.03.2023 без їх участі.

14.03.202306.12.2022 судом встановлено, що боржник, керуючий реструктуризацією боржника та заявник кредиторських вимог у попереднє засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи та заявників у попереднє засідання не визнавалася обов`язковою та зважаючи на наявність заяв керуючого реструктуризацією, боржника та заявника кредиторських вимог, суд дійшов висновку про можливість проведення даного судового засідання без їх участі.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

На розгляді перебуває заява з кредиторськими вимогами до боржника, подана ОСОБА_2 .

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18).

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 КУзПБ, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Господарський суд, розглянувши заяву ОСОБА_2 про визнання його кредитором встановив наступне.

Заява надійшла до суду у межах встановленого законом процесуального строку.

ОСОБА_2 у своїй заяві вказує, що 12.07.2017 ним особисто було передано в борг ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США. На підтвердження отримання коштів боржник надав йому письмову розписку від 12.07.2017, у якій зобов`язувався повернути кошти не пізніше 31.12.2020.

Однак, не зважаючи на досить тривалий час, ОСОБА_1 повернув лише 2 800 доларів США, решту грошей до теперішнього часу (станом на 16.02.2023) не повернуто. Заборгованість ОСОБА_1 складає 22 200 доларів США, що за курсом Національного банку України, станом на дату подання даної заяви (16.02.2023) складає 837 311 грн 98 коп. (з яких 811 822 грн 92 коп. основний борг та 25 489 грн 06 коп. 3 % річних за період з 01.01.2021 до 17.01.2023). Заходи забезпечення виконання зобов`язань по розписці не вживалися.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 просить суд визнати його грошові вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 837 311 грн 98 коп.

Зі звіту керуючого реструктуризацією боржника № 02-02/20-918/1069/22-23 від 21.02.2023 про надіслані кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог вбачається, що арбітражний керуючий ОСОБА_3 визнає грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника у розмірі 837 311 грн 97 коп. як вимоги другої черги задоволення. ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 допущено помилку при переведенні в національну валюту в розмірі 0, 01 коп.

Судом встановлено, що повідомлення про результати розгляду грошових вимог керуючий реструктуризацію боржника направила для заявника кредиторських вимог ОСОБА_2 .02.2021 на його електронну пошту та засобами поштового зв`язку.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 12.07.2017 ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_2 25 000 доларів США та зобов`язався повернути надану йому суму коштів в строк не пізніше 31.12.2020, що підтверджується розпискою від 12.07.2017 за підписом ОСОБА_1 . У розписці зазначені ідентифікаційний податковий номер ОСОБА_1 та паспортні дані ОСОБА_2 . Боржник зобов`язався здійснити повернення боргу у м. Рівному.

У своїй заяві з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_2 вказав, що боржник повернув позичені кошти у розмірі 2 800 доларів США.

Оскільки свої зобов`язання у розмірі 22 200 доларів США згідно з розпискою у встановлений у ній строк - до 31.12.2020 ОСОБА_1 не виконано, ОСОБА_2 звернувся до господарського суду із заявою про визнання його кредитором у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Н наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. (Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі №6-79цс14, від 13.12.2017 у справі №6-99цс17, постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №154/3443/18).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому, факт укладення договору позики (шляхом отримання розписки) не оспорюється ні позикодавцем, ні позичальником.

Головним обов`язком суду та взагалі суттю судового провадження є встановлення істинних фактичних обставин у справі. У свою чергу учасники по справі здійснюють відповідні процесуальні дії щодо доведення тих чи інших обставин (фактів) шляхом надання доказів, а вже суд їх повинен об`єктивно оцінити.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, керуючись внутрішнім переконанням та засадами розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У постанові ВП ВС від 23.10.2019 № 723/304/16-ц (14-360цс19) зазначено наступне.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також частини 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що заявник просить суд визнати його грошові вимоги до боржника в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання заяви з грошовими вимогами до боржника 16.02.2023.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 16.02.2023 звернувся до суду з грошовими вимогами у справі № 918/1069/22, про що відбиток поштового штемпеля на конверті.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=16.02.2023&period=daily на 16.02.2023 за 1 долар США необхідно було сплатити 36, 5686 грн, у зв`язку з чим грошові вимоги в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 811 822 грн 92 коп. (22 200 доларів США * 36, 5686 грн./дол..США).

Статтею 133 КУзПБ встановлено порядок задоволення вимог кредиторів в справі про неплатоспроможність. Таким чином відповідно до п. 4 даної статті Кодексу вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи той факт, що заявлені грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника не забезпечені заставою, а також керуючись ст. ст. 12, 45, 113, 114, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки ОСОБА_2 просить суд визнати його грошові вимоги 22 200 дол. США в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання заяви з грошовими вимогами до боржника - на суму 811 822 грн 92 коп. господарський суд дійшов висновку про визнання саме такого розміру вимог.

При цьому як встановлено судом, заявник також просить визнати його грошові вимоги у вигляді 3 % річних на суму простроченого зобов`язання за період з 01.01.2021 по 17.01.2023.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних, наданий заявником та встановлено, що такий не є арифметично вірним, адже період прострочення грошового зобов`язання складає 746 днів, а не 382 дні (як помилково вважає заявник). При цьому нарахування 3 % річних проводиться до 16/01/2023, оскільки 17.01.2023 припиняються будь-які нарахування на суму заборгованості боржника.

Відтак обґрунтований розмір 3 % річних за означений період 01/01/2021 до 16/01/2023 складає 1 361,19 доларів США. (22 200,00 x 3 % x 746 : 365 : 100).

3 % річних у розмірі 1 361,19 доларів США., в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 49 776 грн 81 коп. (36, 5686 грн./дол..США).

Водночас оскільки заявник просить стягнути з боржника 25 489 грн 06 коп., - суд задовольняє вимоги ОСОБА_2 у розмірі, визначеному заявником кредиторських вимог.

Відповідно до норм визначеним Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена п. 4 ст. 133 даного Кодексу.

Зважаючи на викладене у сукупності, господарський суд визнає вимоги кредитора ОСОБА_2 до боржника у справі № 918/753/22 у розмірі 837 311 грн 98 коп. - друга черга задоволення.

Також господарський суд дійшов висновку про включення до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_2 у розмірі 5 368 грн 00 коп., які підтверджуються квитанцією від 01.03.2023.

Окрім того, із письмових пояснень керуючого реструктуризацією № 02-02/02-918/1069/22-24 від 03.03.203 вбачається, що аналізуючи отримані матеріали щодо боржника щодо наявних судових спорів та відкритих виконавчих проваджень керуючим реструктуризацією не виявлено наявності в боржника грошового зобов`язання перед кредиторами щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування та щодо сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому із письмових пояснень керуючого реструктуризацією № 02-02/02-918/1069/22-24 від 03.03.203 вбачається, що до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», забезпечені заставою майна боржника, у розмірі 687 031 грн 11 коп.

Згідно до п. 8 ст. 45 Кодексу розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги-щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

У поданій заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник ОСОБА_1 вказував про непогашену заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк».

Статтею 1 КУзПБ визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 13.07.2005 був укладений кредитний договір № ROH0GF00000485.

Пунктом 1.1 Кредитного договору №ROH0GF00000485 від 13.07.2005 встановлено, що Банк зобов`язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 10.07.2025 включно, у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у розмірі 24 320,00 доларів США (далі - кредит) на наступні цілі: "Житло в кредит" у сумі 19 000,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 5 320,00 доларів США, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості на Кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Період сплати вважати період з "25" по "30" число кожного місяця.

Строк повного погашення кредиту 10.07.2025 та здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 232,82 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, комісією, а також іншим витратам Банку відповідно до п.п.2.2.9, 4.3.

17.10.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.07.2005 №ROH0GF00000485 у розмірі 18 787,46 доларів США, що за курсом 25,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.10.2016 складає 485 092, 22 грн. та судові витрати. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2016 відкрито провадження у справі № 569/13223/16-ц.

ОСОБА_1 звернувся до суду у справі № 569/13223/16-ц із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору, яка ухвалою суду від 17.11.2016 залишена без руху з наданням терміну для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Однак ОСОБА_1 вимоги ухвали від 17.11.2016 не виконав, тому ухвалою суду від 17.01.2017 зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору повернуто ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.02.2017 у справі № 569/13223/16-ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 13.07.2005 №ROH0GF00000485 у розмірі 18 787,46 доларів США, що за курсом 25,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.10.2016 складає 485 092 грн 22 коп., а також стягнути судові витрати по справі у розмірі 7 276 грн 38 коп. судового збору.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.02.2017 у справі № 569/13223/16-ц набрало законної сили.

При цьому, як вбачається із Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03.02.2017 у справі № 569/13223/16-ц , з оглянутого судом повідомлення позичальникові про відступлення прав вимоги кредитора за кредитним договором, адресованого відповідачу 23.02.2007 за № 20.1.3.2/6-811/468, вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" повідомило ОСОБА_1 про відступлення своїх прав вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки, які укладені між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 . Право вимоги за Кредитними документами відступлені компанії "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" з 19.02.2007. Судом також встановлено, що між " ОСОБА_4 Файненс №1 ПІ-ЕЛ- СІ" (у якості Продавця) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (у якості Покупця) укладено Договір викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016, за яким ПАТ КБ "Приватбанк" перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором №ROH0GF00000485 від 13.07.2005, укладеним із ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що як вбачається із Державного реєстру речових прав (номер запису про іпотеку 15124694 (спеціальний розділ), 24.06.2016 проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Коримовою Неллею Сабіровною, а саме: внесено відомості про іпотекодержателя за Договором іпотеки - ПАТ КБ "Приватбанк".

З огляду на викладене у сукупності, вбачається, що право вимоги заставного кредитора у справі № 918/1069/22 належить ПАТ КБ "Приватбанк" у розмірі 18 787,46 доларів США, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.02.2017 у справі № 569/13223/16-ц

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що у боржника наявна заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк" за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/13223/16-ц.

За приписами ч. 3 ст. 133 КУзПБ, вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна. Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Забезпечений кредитор має право не звертатися з відповідною заявою до суду, натомість арбітражний керуючий зобов`язаний повідомити як суд, так і інших учасників процесу про вимоги кредиторів, що забезпечені заставою майна боржника та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Із матеріалів справи встановлено, що квартира ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, при цьому заборгованість боржника перед ПАТ КБ "Приватбанк" виникла за договором кредиту в іноземній валюті.

Водночас, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=16.02.2023&period=daily на 16.02.2023 за 1 долар США необхідно було сплатити 36, 5686 грн, у зв`язку з чим грошове зобов`язання ОСОБА_1 перед забезпеченим кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" в гривневому еквіваленті станом на дату відкриття провадження у справі становить 687 031 грн 11 коп. (18 787,46 доларів США * 36, 5686 грн./дол..США).

Суд визнає ПАТ КБ "Приватбанк" забезпеченим кредитором у справі на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , а відтак заборгованість боржника перед забезпеченим кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" в розмірі 687 031 грн 11 коп. підлягає включенню розпорядником майна окремо до реєстру вимог кредиторів.

Приписами п. 2 ст. 47 КУзПБ передбачено, що розпорядник майна (керуючий реструктуризацією) за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 123 КУзПБ, протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Керуючись ст. ст. 234, 235 ГПК України, ст. ст. 45, 46, 47, 122, 133, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 про визнання його кредитором - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги кредитора ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , поштова адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 837 311 грн 98 коп. (з яких - 49 776 грн 81 коп. основний борг, 25 489 грн 06 коп. - 3 % річних) - друга черга задоволення.

3. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , поштова адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

4. Визнати Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) забезпеченим кредитором ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на загальну суму 687 031 (шістсот вісімдесят сім тисяч тридцять одна) грн 11 коп. (предмет забезпечення - квартира за адресою АДРЕСА_2 ).

5. Зобов`язати керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 28.03.2023.

6. Призначити засідання господарського суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "09" травня 2023 р. на 15:30 год.

7. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань № 15.

Ухвала набирає законної сили 14.03.2023 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду в порядку та строки, встановлені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України в частині розгляду вимог кредитора Акціонерного товариства «Універсал Банк».

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Ю.Г.