РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2023Справа № 910/690/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Приватного підприємства «Б.В.В.-БУД» (23222, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, вул. Б. Хмельницького, буд. 1Б; ідентифікаційний код: 35558964)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; ідентифікаційний код: 35686915)

про стягнення 250692,35 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.01.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Б.В.В.-БУД» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» про стягнення 250692,35 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки №13 від 23.05.2019 не у повному обсязі оплатив товар, поставлений позивачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 250692,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 відкрито провадження у справі №910/690/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/690/23 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63), що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якої ухвала суду 15.02.2023 була повернута відправнику у зв`язку з тим, що адреса не знаходиться за вказаною адресою (за ідентифікатором пошуку 533).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/690/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2019 між Приватним підприємством «Б.В.В.-БУД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» (покупець) укладено Договір поставки №13, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначеними цим договором, постачати і передавати у власність покупцю інертні матеріали (товар), а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначеними цим договором, приймати товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №13 від 23.05.2019 кількість, асортимент кожної партії товару визначається у замовленнях покупця, прийнятих до виконання постачальником, та визначається в супроводжуючих документах (накладних), підписаних уповноваженими представниками сторін, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1 Договору поставки №13 від 23.05.2019 оплата товару здійснюється покупцем на основі виставлених постачальником рахунків.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється уповноваженими представниками покупця на складі покупця. Приймання товару по кількості здійснюється на підставі даних, зазначених в супроводжуючих документах (п. 5.1 Договору поставки №13 від 23.05.2019).

Відповідно до п. 5.2 Договору поставки №13 від 23.05.2019 факт приймання товару по кількості засвідчується підписом уповноваженого представника покупця на супроводжуючих документах.

Згідно з п. 8.1 Договору поставки №13 від 23.05.2019 цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач не у повному обсязі оплатив товар, поставлений позивачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 250692,35 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що 31.05.2019 позивач поставив відповідачу на умовах Договору поставки №13 від 23.05.2019 товар на суму 83014,36 грн, що підтверджується видатковою накладною №219 від 31.05.2019, 01.06.2019 - товар на суму 61317,08 грн, що підтверджується видатковою накладною №220 від 01.06.2019, 03.06.2019 - товар на суму 30511,80 грн, що підтверджується видатковою накладною №221 від 03.06.2019, 04.06.2019 - товар на суму 17887,10 грн, що підтверджується видатковою накладною №222 від 04.06.2019, 05.06.2019 - товар на суму 133442,32 грн, що підтверджується видатковою накладною №234 від 05.06.2019, 07.06.2019 - товар на суму 47291,45 грн, що підтверджується видатковою накладною №235 від 07.06.2019, 08.06.2019 - товар на суму 74329,10 грн, що підтверджується видатковою накладною №236 від 08.06.2019, 08.06.2019 - товар на суму 83685,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №269 від 08.06.2019, 09.06.2019 - товар на суму 28191,10 грн, що підтверджується видатковою накладною №237 від 09.06.2019, 10.06.2019 - товар на суму 95623,50 грн, що підтверджується видатковою накладною №270 від 10.06.2019, 10.06.2019 - товар на суму 55338,23 грн, що підтверджується видатковою накладною №238 від 10.06.2019, 11.06.2019 - товар на суму 70854,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №271 від 11.06.2019, 11.06.2019 - товар на суму 13794,48 грн, що підтверджується видатковою накладною №266 від 11.06.2019, 12.0.62019 - товар на суму 51051,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №272 від 12.06.2019, 12.06.2019 - товар на суму 74868,68 грн, що підтверджується видатковою накладною №267 від 12.06.2019, 13.06.2019 - товар на суму 73899,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №273 від 13.06.2019, 13.0.62019 - товар на суму 151962,15 грн, що підтверджується видатковою накладною №268 від 13.06.2019, 16.08.2019 - товар на суму 48657,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №462 від 16.08.2019, що разом становить 1195717,35 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток юридичних осіб позивача і відповідача, в них міститься посилання на Договір поставки №13 від 23.05.2019.

Таким чином, наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується постачання позивачем на умовах Договору поставки №13 від 23.05.2019 відповідачу товару на суму 1195717,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що умовами Договору поставки №13 від 23.05.2019 не встановлено строку виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем товару, з огляду на що відповідач повинен був негайно здійснювати оплату товару після його прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

З наданих позивачем доказів (платіжних доручень та довідки банку) вбачається, що відповідачем не у повному обсязі здійснив оплату за товар, який був поставлений позивачем за Договором поставки №13 від 23.05.2019, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 945025,00 грн.

Таким чином, оскільки позивач поставив відповідачу товар на суму 1195717,35 грн, а відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 945025,00 грн, у відповідача виникла заборгованість у сумі 250692,35 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 250692,35 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» за Договором поставки №13 від 23.05.2019 у сумі 250692,35 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані (зокрема, відповідачем не надано доказів сплати вказаної суми грошових коштів), у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Б.В.В.-БУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» про стягнення 250692,35 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК «Лідер» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; ідентифікаційний код: 35686915) на користь Приватного підприємства «Б.В.В.-БУД» (23222, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, вул. Б. Хмельницького, буд. 1Б; ідентифікаційний код: 35558964) грошові кошти у розмірі 250692 (двісті п`ятдесят тисяч шістсот дев`яносто дві) грн 35 коп. та судовий збір у розмірі 3760 (три тисячі сімсот шістдесят) грн 39 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак