ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 березня 2023 року Справа № 903/892/22
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Грачука В.С.,
за участю представників:
від відповідача: н/з,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база №19 від 09.03.2023
про ухвалення додаткового рішення
по справі № 903/892/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база, м. Ковель
до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ, м. Ковель
про стягнення 336312 грн.,
рішенням Господарського суду Волинської області від 06.03.2023 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ 336312 грн.

10.03.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база надійшла заява №19 від 09.03.2023 про ухвалення додаткового рішення, в якій товариство просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база 30400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою від 13.03.2023 заяву №19 від 09.03.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 16.03.2023; сторін попереджено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалу надіслано на електронні адреси сторін.

16.03.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база Данилік Ф.Я. подав до суду клопотання про розгляд заяви за відсутності представника позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база №19 від 09.03.2023 про стягнення із ТзОВ «Ковельська ОТБ» 30400 грн. підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір таких витрат. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення цих витрат (ч.5, ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заява подана до суду у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України.

З наданих представником позивача доказів вбачається, що 14.11.2022 між адвокатом Карпук А.С. і ТОВ «Ковельська оптово торгова база» було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно з п.п.3.1., 3.2. договору клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю, виходячи із витраченого часу, а також понесені адвокатом витрати на представництво. Гонорар може сплачуватися як почасово, так і фіксованою сумою.

Почасова оплата адвоката за домовленістю сторін складає 2500 грн. за одну годину.

09.03.2023 між адвокатом Карпук А.С. і ТОВ «Ковельська оптово торгова база» було підписано акт прийму наданих послуг, у якому наведено найменування послуг, дату їх виконання, кількість витраченого часу, вартість.

Копіями платіжних інструкцій №5 від 23.02.2023, №13 від 07.03.2023 підтверджується факт перерахування адвокату 17400 грн. за надані правові послуги.

Повноваження адвоката Карпука А.С., який на підставі договору про надання правової допомоги від 14.11.2022 надавав правову допомогу позивачу, підтверджуються ордером серії АС № 1005407 від 15.11.2022.

Відповідач заявив про неспівмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу, надіславши до суду 15.03.2023 заперечення на клопотання (заяву).

Разом з цим, для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу, яка узгоджена адвокатом та клієнтом у договорі, та сплачених позивачем адвокату для відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п.269).

Оцінка тих чи інших витрат сторін, як судових, здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Розмір витрат (30400 грн.) на оплату професійної правничої допомоги у справі № 903/892/22, заявлений до стягнення з відповідача, не є розумним, виправданим та обгрунтованим як обов`язкової умови для відшкодування цих витрат іншою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 21.11.2022 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з недоплатою позивачем судового збору у розмірі 4944,68 грн. Матеріали справи свідчать про те, що спір, який виник між позивачем і відповідачем, не є складним, обсяг матеріалів, який підлягав правовому аналізу, не є значним, підготовка заяв про забезпечення позову не вимагала опрацювання великого обсягу матеріалів, адвокат Карпук А.С. приймав участь у 2-ох судових засіданнях, які тривали в межах 1 години.

Включення до складу витрат на правову допомогу вартість складання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у забезпеченні позову (2500 грн.) є безпідставним, оскільки правова допомога адвоката у цій частині стосується суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини цієї справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, витрачений адвокатом час, визначений представником позивача розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, наданої у справі №903/892/22, є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

На підставі аналізу обсягу наданих адвокатом позивача правових послуг, виходячи з вимог розумності та справедливості, врахувавши обставини справи №903/892/22, тривалість розгляду справи, мотивів прийняття судового рішення у справі, суд дійшов висновку щодо доцільності відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на надання правової допомоги в розмірі 11000 грн. Витрати у такому розмірі по справі №903/892/22, на переконання суду, відповідають критеріям пропорційності, добросовісності, розумності та справедливості.

Разом з цим, у відповідності до п.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов було задоволено частково - на 83,94% від заявленої суми, то й витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 11000 грн. х 83,84% = 9233,40 грн.

Керуючись ст.ст.126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база №19 від 09.03.2023 про ухвалення додаткового рішення по справі № 903/892/22 та стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ витрат на професійну правову допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська ОТБ (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, )

- 9233 грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У решті вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Дата підписання повного тексту додаткового рішення 17.03.2023.

Суддя І. О. Якушева