УХВАЛА

м. Київ

15.03.2023Справа № 910/3903/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

особа, яка може отримати статус учасника справи, Міністерство юстиції України,

Представники:

не викликались

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити до набрання законної сили рішенням дію наказу Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023, яким задоволено скаргу ОСОБА_2 , скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 01.03.2023 № 051057651 «Внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта», проведену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієвим А.А. щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл»;

- заборонити Міністерству юстиції України, Офісу протидії рейдерству, на який покладено виконання наказу Міністерства юстиції України № 929/5 від 10.03.2023, а також всім органам державної реєстрації, держаному підприємству «Національні інформаційні системи, суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», в тому числі, але не виключно державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо виконання зазначеного наказу № 929/5 від 10.03.2023.

ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваним наказом порушені його права, а наслідком виконання спірного наказу може стати припинення його права здійснювати керівництво та корпоративне управління товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл», що саме по собі призведе до ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Наразі існує висока вірогідність того, що до закінчення розгляду справи по суті оскаржуваний наказ буде виконаний, що значно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі виходячи з того, що предметом спору є вимога про визнання протиправним та скасування спірного наказу.

На думку ОСОБА_1 невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості та значного ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У разі невжиття заходів забезпечення позову розпоряджатися майном товариства та приймати рішення буде керівник Кулак Ігор Олександрович, який є фіктивним керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл», який ніколи не знаходився за місцем здійснення господарської діяльності товариства в м. Одеса, де знаходиться морський порт та зерновий елеватор.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд не знаходить переконливими доводи заявника щодо наявності обставин для вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, за приписами абз. 2 ч. 6 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» підставою для задоволення Міністерством юстиції України скарги є невідповідність оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності законодавству у сфері державної реєстрації. Отже задоволення позову матиме наслідком відновлення скасованої Міністерством юстиції України реєстраційної дії, що жодним чином не свідчить про утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

Також суд констатує, що спір щодо корпоративного управління не є предметом розгляду у рамках майбутнього позову, а тому, виходячи з наведених заявником обставин, оцінка дій реєстратора не стосується оцінки правомірності рішень товариства щодо зміни місцезнаходження та органу управління товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл». Вирішення майбутнього спору не матиме наслідком надання відповіді на питання щодо дійсного керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс купе інтернейшнл», з огляду на що рішення суду у цій справі не перебуває у нерозривному зв`язку з підставами діяльності тієї чи іншої посадової особи цього товариства.

Особливу увагу суд звертає на неможливість застосування такого заходу забезпечення позову як зупинення дії наказу. Суд зазначає, що згідно із статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже суд, як орган державної влади в Україні, що здійснює функцію судочинства, зобов`язаний діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Юрисдикцію та повноваження господарських судів визначає Господарський процесуальний кодекс України.

Суд як орган судової влади може вжити заходи забезпечення позову лише передбачені статтею 137 Господарського процесуального кодексу України або законами та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Цей перелік не містить таких повноважень суду, як зупинення дії рішення, акту, наказу, тощо, і Закон не наділяє суд компетенцією самостійного визначення способу забезпечення позову, не передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України (частина 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на це, оцінюючи наведені заявником доводи на відповідність критерію ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд зазначає, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 15.03.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун