ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2023 р. Справа№ 910/10506/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2022

у справі №910/10506/22 (суддя - Князьков В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 30041,24 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ним як страховиком транспортного засобу BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування, внаслідок чого до позивача на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до відповідача як особи, якою застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Проте, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування за завдану шкоду лише частково у сумі 22389,50 грн, у зв`язку з чим, на переконання позивача, порушив взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 відкрито провадження у справі №910/10506/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/10506/22 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання скаржника, відповідачем було повністю виконано свої обов`язки перед позивачем та сплачено страхове відшкодування у розмірі 22389,50 грн яке було розраховано на підставі поданих документів. Разом з тим скаржник вказав на відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 30041,24 грн, оскільки проведені роботи та використані складові частини на вказану суму не відносяться до транспортної пригоди, що мала місце 29.07.2020.

Також в прохальній частині апеляційної скарги зазначено про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" у справі №910/10506/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс", суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та доказів надсилання копії скарги листом з описом вкладення позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 апеляційну скаргу у справі №910/10506/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/10506/22, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано позивачу надати відзив на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

14.02.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скаржника, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Зокрема, позивач вказує на те, що згідно звіту №17995 від 13.07.2021 наданого Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ BMW X5 M станом на 18.06.2021 становить 57769,30 грн. Разом з тим фактична вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становила 53430,77 грн, що підтверджено актом виконаних робіт та платіжними дорученнями про виплачені суми страхового відшкодування, які суд визнав достатніми доказами фактично понесених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як було зазначено, в апеляційній скарзі відповідач просив суд здійснювати розгляд скарги з викликом сторін.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та приписи процесуального закону, не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 13 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Отже, вирішення питання про проведення судового засідання з повідомленням та викликом учасників справи при розгляді апеляційних скарг, зазначених у ч. 10 зазначеної статті, здійснюється на власний розсуд суду апеляційної інстанції з огляду на конкретні обставини справи. Жодних інших підстав чи умов, якими має керуватися апеляційний суд при вирішенні зазначеного питання, у цій нормі не міститься.

Питання про розгляд справи в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи залежить не від волевиявлення осіб, які беруть участь у справі, а від конкретних обставин справи (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №905/2190/14 та ухвала Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/10956/15).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 6 наведеної статті суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

На переконання колегії суддів, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30041,24 грн), а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, наведене свідчить про одночасне існування двох умов, визначених ч. 6 ст. 252 ГПК України, за наявності яких суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні.

Разом з цим слід зауважити, що учасникам справи створені належні умови для ознайомлення з її рухом шляхом надіслання відповідних процесуальних документів. При цьому кожен з них має право ознайомитись з матеріалами справи та реагувати на аргументи іншої сторони. Натомість заявник не наводить конкретних доводів, які можна висвітлити лише в судовому засіданні, а також не зазначає, що саме завадило йому викласти такі доводи у апеляційній скарзі або в запереченнях на відзив.

З огляду на те, що підстави для висновку про необхідність розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відсутні, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні цього клопотання Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" відмовити.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 16.04.2022 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №4216/20-Т/Ц4 від 29.07.2020, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

10.06.2021 у місті Києві по вул. Лесі Українки, 24 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , керування яким здійснював ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль марки BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №757/33680/21-п провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

18.06.2021 в результаті огляду транспортного засобу страховиком складено акт огляду колісного транспортного засобу (дефектну відомість), в якому описано характер пошкоджень, а саме: бампер задній, накладка арки задня ліва, панель боковини задня ліва, диск колісний задній лівий, перевірка технічного стану КТЗ.

Крім того Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" було здійснено розрахунок страхового відшкодування, складено страховий акт №006.01248921-1 від 01.07.2021 на суму 44905,19 грн та №006.01248921-2 від 01.07.2021 на суму 8525,58 грн, а також встановлено суму страхового відшкодування у розмірі 53430,77 грн.

Згідно звіту №17995 від 13.07.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок аварійного пошкодження автомобіля BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 57769,30 грн.

Відповідно до змісту акту виконаних робіт №BIN00002330 від 19.07.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ" (станція технічного обслуговування) вартість виконаного відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становила 53430,77 грн.

Позивач на виконання своїх зобов`язань перед страхувальником сплатив суму страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ" згідно платіжних доручень №36815581 від 02.07.2021 на суму 44905,19 грн та №40732467 від 21.07.2022 на суму 8525,58 грн.

Відповідно до наявних у справі відомостей, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Інтер-Поліс" згідно полісу АР/002040384 (франшиза - 1000 грн, ліміт за шкоду по майну - 130000,00 грн).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику як потерпілій у ДТП особі на підставі договору добровільного страхування, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача як страховика особи, винної у вчиненні ДТП.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" зверталось до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс" з претензіями №/р від 08.07.2022 та №/р від 22.07.2021 про виплату страхового відшкодування на загальну суму 53430,77 грн.

Проте, як вказує позивач, відповідачем лише частково було здійснено виплату суми страхового відшкодування, а саме сплачено грошові кошти в сумі 22389,50 грн.

З огляду на наведене, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" було направлено на адресу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс" претензію №/р від 10.09.2021 про сплату решти суми страхового відшкодування в розмірі 30041,24 грн.

Відповідач листом №1854 від 13.09.2021 відмовив у виплаті страхового відшкодування у розмірі 30041,24 грн, у зв`язку з невизнанням вказаної суми (недоведеність того, що відновлення автомобіля на вказану суму відбулося саме за наслідками ДТП від 10.06.2021).

Вказані обставини стали причиною для звернення позивача до суду із цим позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 30041,24 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток - відповідача. За висновками суду, розрахунок позивача наведений у позові, є арифметично вірним, а станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в повному обсязі.

З наведеними висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV із змінами та доповненнями (далі Закон №1961).

Згідно із ч. 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону №1961 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вже зазначалось, постановою Печерського районного суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №757/33680/21-п провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З правового аналізу ст. 38 КУпАП та ст. 247 КУпАП вбачається, що у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином вина водія автомобіля Infiniti, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у вчиненні 10.06.2021 дорожньо-транспортної пригоди встановлена у судовому порядку, а його цивільно-правова відповідальність застрахована відповідачем.

Так, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі №910/2603/17 від 04.07.2018 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому, помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного ст. 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

На відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Зазначене вбачається зі змісту ст. ст. 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом ст. 1191 так і за змістом ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Так, у спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

У постанові Верховного Суду у справі №910/171/17 від 02.10.2018 відображено правову позицію, згідно з якою на підставі вищевказаних правових норм до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Отже, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. ст. 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При цьому, в постанові у справі №910/32720/15 від 02.04.2018 Верховний Суд зазначив, що вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена.

Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.

Отже, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми п. 22.1 ст. 22 та ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжне доручення та рахунок на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

При цьому, колегія суддів в силу ч. 4. ст. 236 ГПК України враховує аналогічну правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

Водночас, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що для відновлення пошкодженого транспортного засобу проведено роботи та використані складові частини, які взагалі не були пошкоджені внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Зокрема, на думку скаржника, не відносяться до даної ДТП наступні роботи, які зазначені в акті виконаних робіт №BIN00002330 від 19.07.2021: складення кошторису; перевірка ходової частини; електронне вимірювання ходової; регулювання задньої і передньої осі; демонтування покришки колеса; надбавка часу для основної роботи; фарбування «лючка буксир провуш»; рама даху вимірювання кольору; відновлення ЛФП; ініціалізація індикатора пошкодження шин; підставка колеса; ремонт колісного диску.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що згідно п. 2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Разом з тим в матеріалах справи відсутня інформація щодо направлення відповідачем свого представника для оцінення розміру збитку автомобіля та страхового відшкодування. Не надано відповідачем і власного розрахунку відновлювального ремонту транспортного засобу BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судову експертизу" та ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", згідно наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) була затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі за текстом - Методика).

Вказані нормативно-правові акти визначають імперативний обов`язок оцінювача/експерта перед складанням будь-яких звітів та експертиз безпосередньо оглянути КТЗ та встановити всі його характерні особливості.

Згідно п. 5.1. Методики початковим етапом оцінки завданої шкоди транспортному засобу є його технічний огляд оцінювачем (експертом), який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Відповідно до п. п. 8.1, 8.5 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

За результатами технічного огляду КТЗ, з використанням комп`ютерної програми "Audatex" суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 було визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 57769,30 грн (ремонтна калькуляція від 13.07.2021).

Поряд з цим згідно акту виконаних робіт №BIN00002330 від 19.07.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ" вартість виконаного відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 M становила 53430,77 грн. В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б спростовували вірність визначеного позивачем розміру матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок аварійного пошкодження автомобіля BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім того колегія суддів звертає увагу, що в акті огляду транспортного засобу від 18.06.2021 міститься інформація про характер пошкоджень та шляхи їх усунення. Також до позовної заяви додано фототаблицю виявлених пошкоджень (заднього бампера, диска колісного, накладки арки тощо).

Вказані докази в їх сукупності спростовують безпідставні твердження відповідача стосовно того, що за результатами відновлення пошкодженого транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ" робіт проведено роботи та використані складові частини, які взагалі не були пошкоджені внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Позаяк роботи, що зазначені в акті виконаних робіт №BIN00002330 від 19.07.2021, узгоджуються з характером пошкоджень зазначених в акті огляду транспортного засобу від 18.06.2021. Разом з тим відповідачем не надано доказів того, що зазначені в акті роботи (перевірка ходової частини, регулювання задньої і передньої вісі тощо) здійснено не в результаті ДТП 10.06.2021, а при виконанні відновлювальних робіт такого роду пошкоджень транспортного засобу спірні роботи не здійснюються.

За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності судова колегія вважає, що надані позивачем докази, в підтвердження позовних вимог є більш вірогідними ніж доводи відповідача не підтверджені жодними доказами. А відтак, відповідачем не наведено належних доводів та обґрунтувань на підтвердження своєї позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

За таких обставин доводи скаржника про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 30041,24 грн є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи.

Таким чином, при визначенні розміру заподіяної шкоди, у даному випадку, суд виходить саме із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля BMW X5 M, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно із сумою, яка вказана у акті виконаних робіт АВТ Баварія Київ від 11.07.2021 та факту сплати виконаних робіт.

При цьому колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17згідно якої звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

З огляду на викладене, враховуючи визначені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-2040384 розміри лімітів відповідальності та франшизи, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 30041,24 грн (53430,77 грн виплачена сума страхового відшкодування - 00 грн франшизи - 22389,50 грн частково відшкодована відповідачем сума).

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/10506/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/10506/22 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов