УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 918/72/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 (колегія суддів: Миханюк М. В., Саврій В. А., Коломис В. В.) та рішення Господарського суду Рівненської області 12.07.2022 (суддя Романюк Ю. Г.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеллект Менеджмент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" про стягнення 47 081,60 злотих,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеллект Менеджмент" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" (далі - ТОВ "Фіто Україна") про стягнення 47 081,60 злотих.

12.07.2022 Господарський суд Рівненської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023, повний текст якої складений 24.01.2023, про задоволення позову.

27.02.2023 ТОВ "Фіто Україна" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ці судові рішення, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

У касаційній скарзі скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження, мотивувавши причини пропуску цього строку тим, що в судовому засіданні 17.01.2023 суд проголосив лише вступну та резолютивну частини постанови, а її повний текст склав 24.01.2023. Разом з тим ТОВ "Фіто Україна" ознайомилось повним текстом оскаржуваної постанови 06.02.2023.

Розглянувши зазначене клопотання, перевіривши доводи ТОВ "Фіто Україна", колегія суддів дійшла висновку, що встановлений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк на касаційне оскарження пропущений скаржником з поважних причин і клопотання про поновлення такого строку підлягає задоволенню.

Утім, перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

У силу пункту 2 частини третьої статті 287 цього ж Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, визначених підпунктами "а"-"г" цього пункту.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2 481 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі 47 081,60 злотих, що в гривневому еквіваленті станом на 24.01.2022 (день звернення до суду з цим позовом) відповідно до офіційного курсу польського злотого Національного банку України (7,0889 грн) становило 333 756,75 грн, тобто не перевищувало п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи можливість касаційного оскарження рішень у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник вважає, що справа має виняткове значення для нього (підпункт "в" частини третьої статті 287 ГПК України), він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи (підпункт "б" частини третьої статті 287 ГПК України); а порушене у касаційній скарзі питання має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" частини третьої статті 287 ГПК України)

Узагальнено доводи ТОВ "Фіто Україна" зводяться до того, що:

- у цій справі наявне питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при вирішенні питання про внесення змін до складу суду після його визначення у встановленому законодавством порядку, оскільки стосується великої кількості судових справ, а також щодо "можливості прийняття в якості доказів роздруківок із сайтів інших країн на підтвердження правосуб`єктності учасника справи, оскільки широке поширення засобів електронної комунікації ставить питання щодо необхідності дотримання процедур визнання документів, виданих однією країною на території іншої";

- суд апеляційної інстанції незаконно відмовив у прийнятті поданих ним документів, що позбавило його можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0001655, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою;

- суд апеляційної інстанції без належного обґрунтування і за відсутності у справі доказів на підтвердження права адвоката, який подавав відзив, представляти позивача у суді апеляційної інстанції, прийняв до уваги відзив, продовжив строк на його подання, хоча відповідна заява у встановлений строк до суду не подавалася, тоді як ці дії суду свідчать про порушення принципу рівності сторін перед законом, а справа за таких обставин має виняткове значення для цього товариства.

Як зазначено вище, у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки, за яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути предметом касаційного оскарження, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

У касаційній скарзі ТОВ "Фіто Україна" відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які би свідчили про те, що судами сформульовані різні правові позиції при вирішенні справ з аналогічними обставинами. До того ж відповідач не обґрунтував у чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих питань права, відповідь касаційного суду на які мала би надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Доводи касаційної скарги з цього приводу мають суб`єктивний характер та зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у цій справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційна скарга також не містить аргументів, які би свідчили про виняткове значення для скаржника, оскільки незгода з ухваленим рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом.

Водночас, наполягаючи на неможливості спростувати у кримінальному провадженні обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, скаржник не зазначив, які саме обставини, встановлені судами у цій справі, він не може спростувати у наведеному кримінальному провадженні. До того ж Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 390/934/13-к зазначив, що відповідно до положень статті 90 Кримінального процесуального кодексу України рішення національного суду має преюдиціальне значення лише, якщо воно набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як наслідок, судове рішення має преюдиціальне значення для суду, який розглядає кримінальне провадження, лише у визначених цією статтею випадках. Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить інших положень, на підставі яких рішення судів інших юрисдикцій могли би бути визнані преюдиціальними в кримінальному процесі, тобто такими, які звільняють суд від необхідності встановлення обставин, які підлягають доказуванню, шляхом дослідження та оцінки всієї сукупності доказів у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує, що скаржник взагалі не навів жодних обставин на підтвердження виняткового значення для нього цієї справи, тоді як припущення скаржника стосовно неправильно зміненого складу суду після його визначення у встановленому законом порядку, сумніви щодо повноважень адвоката, який подавав відзив, та обґрунтованості продовження судом строку на його подання не є обставинами, що мають виняткове значення у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

При цьому з аналізу посилань у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що вони не підтверджують наявності виключних випадків, визначених підпунктами "а", "б", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можуть бути переглянуті в касаційному порядку.

У контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову цього спору, колегія суддів вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, в якій предметом позову є стягнення, що не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Фіто Україна" на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 119, 234, пунктом 2 частини третьої статті 287 та пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" строк на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 918/72/22.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 918/72/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 та рішення Господарського суду Рівненської області 12.07.2022.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

5. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику, а її копію залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач