ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1581/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Борисенков Віталій Сергійович (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Мальчев В.Є. (в залі суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 (повний текст складено та підписано 16.12.2022 суддя Науменко А.О.) у справі №908/1581/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВК АЛЬЯНС», м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод», м. Запоріжжя

про стягнення 1 694 384 грн 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ВК АЛЬЯНС» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про стягнення заборгованості за договором поставки № 220221-2 від 21.02.2022 у розмірі 1 641 803 грн 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 11 492 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 7 961 грн 63 коп., пені у сумі 33 126 грн 29 коп. та судові витрати.

Позов поданий на підставі ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 655, 692, 712 Цивільного України, ст.ст. 20, 173, 175, 193 Господарського кодексу України.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі №908/1581/22, позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВК АЛЬЯНС» 1 286 278 грн 74 коп. заборгованості за договором поставки № 220221-2 від 21.02.2022, 60 746 грн 74 коп. інфляційних втрат, 17 947 грн 39 коп. 3% річних, 74 679 грн 09 коп. пені та 21 594 грн 78 коп. судового збору. Закрито провадження у справі щодо стягнення 355 525 грн 12 коп. заборгованості.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що, на виконання умов, укладенного 21.02.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ВК Альянс» (далі - Постачальник, Позивач) та Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (далі Замовник, Відповідач) договору поставки № 220221-2 (далі - Договір), за видатковими накладними: № 21 від 21.02.2022; № 22 від 21.02.2022; № 23 від 21.02.2022; № 24 від 21.02.2022 Позивач поставив Відповідачу товар на суму 2 141 803 грн 86 коп. Відповідач поставлений Позивачем товар прийняв без зауважень, однак розрахунки за товар не здійснив в повному обсязі, сплативши усього 500 000 грн 00 коп. платіжним дорученням № 3359 від 26.05.2022р., просточивши виконання грошових зобов`язань за договором на суму 1 641 803 грн 86 коп.

В процесі розгляду справи, відповідачем було сплачено спірну заборгованість частково, в сумі 355 525 грн 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1392 від 30.11.2022р.. На підставі викладеного, враховуючи відсутність предмету спору щодо стягнення 355 525 грн 12 коп. заборгованості за договором станом на день розгляду даної справи, місцевий господаський суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, закрив провадження у даній справі в частині стягнення 355 525 грн 12 коп. Визнавши такими, що підлягають стягненню 1 286 278 грн 74 коп. заборгованості за договором поставки № 220221-2 від 21.02.2022.

Перевіривши правильність обрахунків штрафних санкцій, місцевий господарський суд визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення пені у сумі 74 679 грн 09 коп. за загальний період з 28.06.2022р. по 07.11.2022р., 17 947 грн 39 коп. 3% річних за період з 28.06.2022р. по 07.11.2022р. та 60 746 грн 74 коп. інфляційних втрат за липень вересень 2022 року.

Проаналізувавши обставини справи та клопотання відповідача про зменшення пені до 1 грн, суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено належним чином наявність виняткових обставин та поважності причин прострочення та не виконання спірних договірних зобов`язань.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частні стягнення з Відповідача 1 286 278,74 грн заборгованості за договором поставки №220221-2 від 21.02.2022, 60 746,74 грн інфляційних втрат, 17 947,39 грн 3% річних, 74 679,09 грн пені та 21 594,78 судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Решту рішення залишити без змін.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- Доказів направлення відповідачу та отримання відповідачем оригіналів рахунків на оплату товару позивач не надав. Підтвердженням не надання рахунків є товарно-транспортна накладна, яку надав позивач у справі, в якій зазначено, що з товаром не слідують будь-які документи.

Таким чином, строк оплати товару за Договором не настав.

Відповідно до п. 5.6. Договору, у разі постачання товару, який не передбачений специфікаціями до договору, то такий товар не підлягає оплаті за цим договором. Найменування товару у видаткових накладних не відповідає найменуванню товару у специфікації до договору. За таких обставин, товар поставлений за вищезазначеними накладними не підлягає оплаті за вказаним договором.

- Заявки на поставку товару позивачем не надані, за таких обставин, позивачем не доведено, що постачання товару було здійснено у відповідності до умов договору. Крім цього, відповідно до п. 42. Договору, товар поставлений за цим Договором без письмової заявки Замовника, оплаті за цим Договором не підлягає.В зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних витрат, 3% річних.

- В договорі поставки, укладеному сторонами на основі вільного волевиявлення, чітко визначено обов`язок Постачальника направляти Замовнику рахунки на оплату і ці умови є обов`язковими до виконання. Негативні наслідки за не вчинення таких дій покладаються на позивача. Оскільки рахунки на оплату на адресу відповідача позивач не направляв, товар поставлений без письмової заявки, відповідач вважає, що в даному випадку він не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого ним товару. Звертаємо увагу' суду на те, що відповідно до п. 4.2. Договору, товар поставлений за цим Договором без письмової заявки Замовника, оплаті за цим Договором не підлягає.

- Судом не встановлено, чи отримані відповідачем рахунки на оплату, чи відповідає товар, який постачався, умовам договору з урахування умов договору, що у разі постачання товару, який не передбачений специфікаціями до договору, то такий товар не підлягає оплаті за цим договором, чи були надані заявки на постачання товару.

- Беручи до уваги воєнний стан, знаходження відповідача у районі ведення бойових дій та факт того, що відповідач є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, у суду були підстави зменшити розмір пені.

- Суд першої інстанції взагалі не надав оцінку аргументам відповідача, щодо не настання строків оплати, постачання товару, який не відповідає специфікації, відсутності заявок на постачання товару.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВК АЛЬЯНС» вказує, що:

- позивач в повному обсязі виконав взяті на себе за Договором зобов`язання, поставивши товар Відповідачу.

Відповідач поставлений Позивачем товар прийняв без зауважень, проте в порушення умов Договору, розрахунки за товар до теперішнього часу здійснив не в повному обсязі, а лише частково, сплативши частину вартості товару поставленого згідно видаткової накладної №21 від 21.02.2022 року, а саме: 500 000,00 грн.

- враховуючи умови пункту 4.2. Договору Відповідач повинен був в повному обсязі розрахуватися з Позивачем за поставлений товар згідно вказаних вище видаткових накладних до 27.06.2022 року включно (22.02.2022 року + 90 банківських днів), разом з тим до цієї дати він розрахунок за поставлений товар здійснив лише частково.

- не виконаними на теперішній час залишаються грошові зобов`язання Відповідача на загальну суму 1 641 803,86 грн.

Вказані вище обставини і стали підставою для звернення Позивача з позовною заявою до суду, що ним і було зроблено 31.08.2022 року.

В той же час, під час розгляду справи, Відповідач частково сплатив спірну заборгованість у розмірі 355 525.12 грн.

- Насамперед необхідно наголосити увагу суду апеляційної інстанції на тому, що Відповідач визнає обставини викладенні Позивачем в позовній заяві та не заперечує фактів отримання ним рахунку на оплату товару, отримання від Позивача товару, постачання якого було передбачено умовами договору та специфікацією до нього, а також того, що відповідний товар був поставлений йому у відповідності до його заявки.

- Відповідач не заперечує обставин наявності у нього як видаткової накладної, так і товаро-транспортної накладної, які підписані уповноваженим представником Відповідача та скріплені відповідними печатками Відповідача і які в силу умов пункту 4.3. Договору є додатками до рахунку на оплату товару, а отже Відповідачем були отримані рахунки на оплату поставленого йому товару.

- поставка товару відбулась на підставі письмової заявки Відповідача, однак оформленої без дотримання вимог до реквізитів відповідних документів, у вигляді звичайного електронного документа в форматі Microsoft Excel, надісланого на електронну адресу Позивача.

- поставка товару Позивачем відбувалась у відповідності до умов Договору та на підставі заявки Відповідача підтверджується зокрема діями останнього, який товар, отриманий від Позивача не повернув, жодних претензій щодо його кількості та якості не висловив та сплатив частково його вартість, в тому числі вже під час розгляду справи судом першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи 09.01.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О., судді: Антонік С.Г., Березкіна О.В.

Ухвалою суду від 10.01.2023 витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи №908/1581/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

23.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 908/1581/22.

Ухвалою суду від 30.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі №908/1581/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.03.2023 о 12:20 годин.

Від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 03.03.2023 судові засідання у справі №904/1581/22 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon

06.03.2023 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

21.02.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ВК Альянс» (далі - Постачальник, Позивач) та Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (далі Замовник, Відповідач) було укладено договір поставки № 220221-2 (далі - Договір).

До Договору складено Специфікацію № 1 на суму 6 038 012,85 грн.

Так, згідно з видатковою накладною № 21 від 21.02.2022 Позивачем на адресу Відповідача було поставлено партію товару вартістю 644 474 грн 88 коп.; згідно з видатковою накладною № 22 від 21.02.2022 на суму 402 423 грн 06 коп.; згідно з видатковою накладною № 23 від 21.02.2022 на суму 969 055 грн 98 коп.; згідно з видатковою накладною № 24 від 21.02.2022 на суму 125 849 грн 94 коп.

Всього поставлено товару за Договором та Специфікацією на суму 2 141 803 грн 86 коп.

Відповідач поставлений Позивачем товар прийняв без зауважень, однак розрахунки за товар не здійснив в повному обсязі.

Всього за отриманий товар Відповідач сплатив Позивачеві 500 000 грн 00 коп. платіжним дорученням № 3359 від 26.05.2022.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, у відповідності до вимог частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин того, що на виконання умов, укладенного 21.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ВК Альянс» (далі - Постачальник, Позивач) та Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (далі Замовник, Відповідач) договору поставки № 220221-2 (далі - Договір), за видатковими накладними: № 21 від 21.02.2022; № 22 від 21.02.2022; № 23 від 21.02.2022; № 24 від 21.02.2022 Позивач поставив Відповідачу товар на суму 2 141 803 грн 86 коп. Відповідач поставлений Позивачем товар прийняв без зауважень, однак розрахунки за товар не здійснив в повному обсязі, сплативши усього 500 000 грн 00 коп. платіжним дорученням № 3359 від 26.05.2022р., просточивши виконання грошових зобов`язань за договором на суму 1 641 803 грн 86 коп; того, що в процесі розгляду справи, відповідачем було сплачено спірну заборгованість частково, в сумі 355 525 грн 12 коп., а залишок заборгованості за договором поставки № 220221-2 від 21.02.2022.становить 1 286 278 грн 74 коп.

Апелянтом не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження факту реалізації ним можливостей передбачених статтею 666 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 4.1. договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі.

Відповідно до п. 4.2. договору, замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 90 (дев`яносто) банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та отриманням замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Згідно з п. 5.12. договору, підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Враховуючи п. 4.2. договору Відповідач повинен був в повному обсязі розрахуватися з Позивачем за поставлений товар до 27.06.2022 року включно.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України:

1. Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

2. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідні доводи апеляційної скарги в частині того, що: « … Доказів направлення відповідачу та отримання відповідачем оригіналів рахунків на оплату товару позивач не надав. Підтвердженням не надання рахунків є товарно-транспортна накладна, яку надав позивач у справі, в якій зазначено, що з товаром не слідують будь-які документи.

Таким чином, строк оплати товару за Договором не настав.

Відповідно до п. 5.6. Договору, у разі постачання товару, який не передбачений специфікаціями до договору, то такий товар не підлягає оплаті за цим договором. Найменування товару у видаткових накладних не відповідає найменуванню товару у специфікації до договору. За таких обставин, товар поставлений за вищезазначеними накладними не підлягає оплаті за вказаним договором.

Крім цього, відповідно до п. 5.4. Договору, товар постачається партіями відповідно до письмових заявок Замовника.

Відповідно до п.5.7.договору Постачальник не має права поставити ТОВАР за договором без письмової заявки на постачання Товару від ЗАМОВНИКА.

Відповідно до п. 6.4.2. Постачальник має право на дострокову поставку товарів за письмовим погодженням Замовника.

Заявки на поставку товару позивачем не надані, за таких обставин, позивачем не доведено, що постачання товару було здійснено у відповідності до умов договору…

… Відповідно до умов договору, а саме п.4.2. ЗАМОВНИК здійснює оплату поставленого товару протягом 90 банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної та отримання ЗАМОВНИКОМ оригіналу рахунку на оплату товарів.

Отже сторона договору, яким передбачено взаємні обов`язки, зобов`язана насамперед вчинити зі свого боку дії щодо належного виконання своїх зобов`язань, передбачених договором, після чого набуває права вимагати виконання договору від іншої сторони.

Таким чином, в договорі поставки, укладеному сторонами на основі вільного волевиявлення, чітко визначено обов`язок Постачальника направляти Замовнику рахунки на оплату і ці умови є обов`язковими до виконання. Негативні наслідки за не вчинення таких дій покладаються на позивача.

Оскільки рахунки на оплату на адресу відповідача позивач не направляв, товар поставлений без письмової заявки, відповідач вважає, що в даному випадку він не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого ним товару. Звертаємо увагу' суду на те, що відповідно до п. 4.2. Договору, товар поставлений за цим Договором без письмової заявки Замовника, оплаті за цим Договором не підлягає…

… Судом не встановлено, чи отримані відповідачем рахунки на оплату, чи відповідає товар, який постачався, умовам договору з урахування умов договору, що у разі постачання товару, який не передбачений специфікаціями до договору, то такий товар не підлягає оплаті за цим договором, чи були надані заявки на постачання товару…» відхиляються як такі, що не відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до тексту прохальної частини, відповідач, у разі задоволення позовних вимог, просив суд першої інстанції зменшити розмір пені, що стягується до 1 грн. При цьому будь-яких доказів для задоволення судом першої інстанції цього клопотання не навів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності зі п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18, вирішуючи, в т.ч. й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в т.ч. вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зміст зазначених норм свідчить, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладенного, висновок суду першої інстанції в частині того, що відповідачем не доведено належним чином наявність виняткових обставин та поважності причин прострочення та не виконання спірних договірних зобов`язань; зменшення пені до 1 грн нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання товару або грошових коштів за надані ним послуги, визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що « … Заявлена позивачем до стягнення пеня є надмірно великою для нашого підприємства. Частинами 1 -2 ст. 233 ГК України визначено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги воєнний стан, знаходження відповідача у районі ведення бойових дій та факт того, що відповідач є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, у суду були підстави зменшити розмір пені…» відхиляються як такі, що знаходяться в межах обов`язку відповідача нести негативні наслідки, пов`язані з нехтуваннмям ним обов`язку доводити свою позицію належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що « … Суд першої інстанції взагалі не надав оцінку аргументам відповідача, щодо не настання строків оплати, постачання товару, який не відповідає специфікації, відсутності заявок на постачання товару…

… Таким чином, господарським судом Запорізької області, при прийнятті рішення, були порушені, неправильно застосовані вищезазначені норми процесуального права (у тому числі, ст.ст.86, 236 Господарського процесуального кодексу України) та матеріального права (у тому числі, статті 11, 526, 530, 538, 551, 612, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст. 233, ст. 193 Господарського кодексу України), були нез`ясувані обставин, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які господарський суд Запорізької області визнав встановленими, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи…» відхиляються як такі, що не відповідають змісту мотивуальної частини рішення суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин , а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду, яке є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі №908/1581/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 32 392,17 грн. (т.1 а.с.232) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі №908/1581/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 14.12.2022 у справі №908/1581/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 32 392,17 грн. покласти на Приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод» (69095, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 23.03.2023

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік