РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023Справа № 910/5078/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Вершиніної Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Печерської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

до 1) Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,

2) Фізичної особи-підприємця Величко Віталія Григоровича

про визнання недійсними рішення та договору про закупівлю, зобов`язання вчинити дії

Представники:

від прокуратури: Захарова Ю.О.;

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: Мітін І.І.;

від відповідача-1: Бабенко В.А.;

від відповідача-2: Шевченко І.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Печерська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі-позивач-1) та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-позивач-2) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Величко Віталія Григоровича (далі-відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету замовника, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій від 07.09.2020 та повідомлення про намір укласти договір від 07.09.2020;

- визнати недійсним договір про закупівлю товарів від 22.09.2020 за № ВТ/2107-ВВ, укладений між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Величко Віталія Григоровича повернути Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації грошові кошти в сумі 940 800,00 грн, перераховані згідно з платіжним дорученням № 53 від 08.10.2020;

- зобов`язати Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повернути Фізичній особі-підприємцю Величко Віталію Григоровичу товар - Стілець складаний VIG, поставлений на виконання умов договору закупівлі товарів № ВТ/2107-ВВ від 22.09.2020 у кількості 1470 штук.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органами досудового розслідування при здійсненні розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що поставлений відповідачем-2 товар не відповідає технічним та якісним характеристикам, що були обумовлені вимогами тендерної документації та пропозиції переможця - ФОП Величко В.Г. Крім того, з аналізу документів, які було подано відповідачем-2 із накладенням особистого цифрового підпису для участі в державній закупівлі встановлено, що тендерна пропозиція ФОП Величко В.Г. не відповідає вимогам тендерної документації замовника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 позовну заяву Печерської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації залишено без руху. Встановлено Печерській окружній прокуратурі міста Києва строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.07.2022 та 11.07.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Печерської окружної прокуратури міста Києва надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.08.2022.

03.08.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за результатами розгляду тендерної пропозиції учасника - Фізичної особи-підприємця Величко Віталія Григоровича, було встановлено, що пропозиція відповідає кваліфікаційним критеріям встановленим ст.ст. 16, 17 Закону України «Про публічні закупівлі» та умовам тендерної документації та визначено електронною системою закупівель, як найбільш економічно вигідна.

Судове засідання призначене на 11.08.2022 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Щербакова С.О. у відпустці, в той же час ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 призначено підготовче судове засідання на 01.09.2022.

11.08.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду прокуратура подала заперечення на відзив відповідача-1, в яких, зокрема, зазначає, що відповідачем-1 необ`єктивно та упереджено було надано оцінку тендерній пропозиції відповідача-2, яка не відповідає тендерним документам, оскільки поставлені товарно-матеріальні цінності (товар) не відповідають Інформації про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики Додатку № 1 до тендерної документації.

У судовому засіданні 01.09.2022 судом оглянуто оригінали доданих до позовної заяви документів.

Також, у судовому засіданні 01.09.2022 оголошено перерву до 29.09.2022.

02.09.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли заперечення на заперечення прокуратури, в яких, зокрема, відповідач-1 зазначає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та забезпечив рівні відкриті публічні умови конкурентного відбору учасників за процедурою закупівлі відкритих торгів, де тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи за одним і тим самим переліком документів.

У судовому засіданні 29.09.2022 представник відповідача-2 подав клопотання про зупинення провадження, в якому просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення справи № 757/4024/22-к в порядку кримінального судочинства (кримінального провадження №0000060 від 31.02.2022 року) та набрання законної сили рішенням прийнятим за наслідками розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі, суд визнав подане клопотання необґрунтованим та відмовив у його задоволенні (мотиви викладені в ухвалі суду від 17.11.2022).

Також, у судовому засіданні 29.09.2022 суд на місці ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву до 20.10.2022.

30.09.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання відповідача-2 про зупинення провадження, в якому відповідач-2 просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення справи № 757/4024/22-к в порядку кримінального судочинства (кримінального провадження №0000060 від 31.02.2022 року) та набрання законної сили рішенням прийнятим за наслідками розгляду справи.

Також, 30.09.2022 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що проведення процедури закупівлі та рішення про намір відповідача-1 укласти договір з відповідачем-2 прийнято без порушення вимог установлених законодавством. Крім того, відповідач просить суд продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву.

07.10.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду прокуратура подала відповідь на відзив відповідача-2, в якій зазначає, що ФОП Величко В.Г. у складі тендерної пропозиції подано документи, які вказалі не видавались та не стосуються предмета закупівлі, а товар не відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим у технічній документації.

20.10.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач-2 подав заперечення на відповідь на відзив відповідача-2, в яких, зокрема зазначає, що прокурором не було належним чином мотивовано наявність підстав для представництва в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також зазначає, що тендерна пропозиція, запропонована відповідачем-2 була більш економічно вигідною.

У судовому засіданні 20.10.2022 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 17.11.2022.

16.11.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач-2 подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що обраний прокурором спосіб захисту порушених прав, порушує законні права та інтереси учнів на отримання освіти, оскільки в разі задоволення позову та проведення двосторонньої реституції стільці мають бути повернуті відповідачу-2, що погіршить становище закладів освіти.

У судовому засіданні 17.11.2022, суд зазначив, що 30.09.2022 до суду надійшло клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у даній справі (надіслане засобами поштового зв`язку), проте враховуючи, що ідентичне клопотання про зупинення провадження подане відповідачем-2 було розглянуто судом у судовому засіданні 29.09.2022, дане клопотання суд не розглядає.

Крім того, щодо заявленого відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву клопотання про продовження строку на його подання, суд зазначає, що оскільки до суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження у даній справі, надісланий на адресу відповідача-2 та з матеріалами справи відповідач-2 ознайомився лише 13.09.2022, що вбачається з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, відтак п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву суд відраховуює саме від цієї дати. Тож, враховуючи, що відзив на позовну заяву був надісланий відповідачем-2 засобами поштового зв`язку 28.09.2022, що є останнім днем строку на подання відзиву, суд зазначає, що відзив поданий відповідачем-2 у межах строку встановленого законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/5078/22 призначено на 15.12.2022.

У судовому засіданні 15.12.2022 оголошено перерву до 26.01.2023.

Судове засідання призначене на 26.01.2023 не відбулося у зв`язку з повітряною тривогою в місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 призначено судове засідання на 02.03.2023.

У цьому судовому засіданні представники прокуратури та позивача-2 підтримали заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник позивача-1 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник позивача-1 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.03.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020 Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, на веб-порталі Уповноваженого органу - «prozorro.gov.ua» було опубліковано оголошення UA-2020-08-13-004675-с про проведення відкритих торгів на предмет закупівлі: «Товари ДК 021:2015:39160000-1: Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку)" у кількості 1470 шт. з очікуваною вартістю

1 190 000,00 грн.

Тендерну документацію щодо проведення вказаної процедури відкритих торгів затверджено 24.07.2020 року Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації рішенням № ВТ/2107.

Згідно з даними реєстру отриманих тендерних пропозицій, для участі у процедурі закупівлі подано 2 тендерні пропозиції, а саме:

- Фізична особа-підприємець Величко Віталій Григорович, з пропозицією 940 800, 00 грн.;

- Фізична особа-підприємець Велігорська Тетяна Миколаївна, з пропозицією 1 087 800,00 грн.

Відповідно до протоколу розгляду тендерних пропозицій від 07.09.2020, за результатами оцінки пропозиція учасника ФОП Величко Віталія Григоровича визнана найбільш економічно вигідною, а також встановлено, що така пропозиція відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим статтею 16, вимогам встановленим стеттею 17 Закону України «Про публічні закупівлі» та умовам тендерної документації.

Згідно повідомлення про намір укласти договір від 07.09.2020 вирішено визнати Фізичну особу-підприємця Величко Віталія Григоровича переможцем торгів оприлюднених на веб-порталі уповноваженого органу, направити переможцю повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

22.09.2020 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем (постачальник) укладено договір № BT/2107-BB про закупівлю товарів, відповідно до якого постачальник зобов?язується протягом 40 календарних днів з дня укладання договору, у 2020 році поставити замовникові товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід?ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору).

Найменування товару: ДК 021:2015:39160000-1: Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку) - п. 1.2. договору.

Кількість товару 1470 шт. - п. 1.3. договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, сума договору складає 940 800, 00 грн. без ПДВ.

Згідно п. 3.1. договору, строк поставки товару: протягом 40 календарних днів з дня укладення договору.

Пунктами 4.2., 4.7. договору визначено, що перехід права власності на товар до замовника відбудеться в момент передачі товару та підписання відповідних документів. Відпуск-приймання товару оформляється накладними та іншими супровідними документами, які підписуються сторонами.

Відповіно до п. 8.1. договору, місце поставки товару - за місцезнаходженням навчальних закладів Печерського району згідно дислокації (додаток № 2).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020 року, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 10.1. договору).

Додатком № 1 до договору № BT/2107-BB від 22.09.2020 сторони погодили специфікацію, відповідно до якого поставляється стілець складаний VIG, у кількості 1470 шт., ціна за одиницю - 640, 00 грн без ПДВ, разом 940 800, 00 грн.

Додатком № 2 до договору № BT/2107-BB від 22.09.2020 сторони погодили дислокацію.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № BT/2107-BB від 22.09.2020 відповідачем-2 було поставлено відповідачу-1 товар (стільці) у кількості 1470 шт на загальну суму 940 800, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 53 від 08.10.2020, яка підписана представниками відповідачів та скріплена їх печатками, а також актом приймання-передачі товару до договору № BT/2107-BB від 22.09.2020, згідно якого в подальшому стільці отримані у відповідній кількості навчальними закладами.

Прокурор зазначає, що на підставі підписаного акту прийому-передачі товару до договору № BT/2107-BB від 22.09.2020 та видаткової накладної №53 від 08.10.2020 року на розрахунковий рахунок ФОП Величко Віталія Григоровича, Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було перераховано грошові кошти в сумі 940 800,00 грн. без ПДВ., на підтвердження чого додано до позовної заяви звіт про виконання договору про закупівлю UA-2020-08-13-004675-с від 01.12.2020.

Водночас, як вказує прокурор, додатком № 1 до тендерної документації замовника було визначено Інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики товару, що підлягає закупівлі, а саме: "Стілець типу AMF Linda або еквівалент. Висота виробу - не менше 800 мм. Ширина виробу - не менше 440 мм. Глибина виробу - не менше 530 мм. Висота від підлоги до сидіння - не менше 460 мм. Висота спинки - не менше 410 мм. Ширина сидіння - не менше 430 мм. Глибина сидіння - не менше 360 мм. Максимальне навантаження на виріб - не менше 120 кг. Каркас - сталь; спинка та сидіння виконано з щільної тканини. Колір каркасу - сірий/ чорний. Колір оббивки - сірий/ чорний. Гарантія не менше 12 міс."

Відповідно до п. 4 додатку № 1 до Тендерної документації, для підтвердження відповідності пропозиції конкурсних торгів учасника технічним, якісним, кількісним та іншим вимогам до предмета закупівлі, встановленим замовником, учасник повинен надати наступні документи у складі своєї пропозиції:

- копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи на запропонований товар;

- інформацію про відповідність запропонованого предмету закупівлі вимогам документації повинна бути підтверджена таблицею відповідності запропонованого учасником товару вимогам документації, яка повинна містити: всі вимоги замовника, детальний опис, назву та технічні характеристики запропонованого учасником товару, фотографію виробу, з обов?язковим зазначенням країни походження, торгової марки та найменування виробника, а також висновок щодо відповідності вимогам замовника чи відхиленню від них (по кожному найменуванню товарів, які пропонуються до постачання);

- гарантійний лист від постачальника, яким гарантується ремонт або заміна бракованого виробу на протязі 3 робочих днів після письмової заявки Замовника;

- гарантійний лист від постачальника, яким гарантується надання (з поверненням) зразка продукції (матеріалу або виробу) для підтвердження якості на протязі 5 робочих днів після письмової заявки замовника;

- гарантійний лист щодо поставки, розвантаження та занесення в приміщення в заклади Печерського району;

- довідку про безпечність - товар виготовлено з матеріалів, що дозволені чинним санітарним законодавством для використання у закладах освіти; виріб відповідає санітарно-гігієнічним вимогам; відсутність сторонніх запахів; стійкість конструкції тощо.

Проте, за доводами прокурора, ФОП Величко В.Г. в тендерній пропозиції запропонував для закупівлі товар - стілець для зони відпочинку у кількості 1470 шт. з наступними характеристиками: стілець складний VIG (Україна). Висота виробу - 800 мм; ширина виробу - 440 мм; глибина виробу - 530 мм; висота від підлоги до сидіння - 460 мм; висота спинки - 410 мм; ширина сидіння - 430 мм; глибина сидіння - 360 мм. Максимальне навантаження на виріб - 120 кг. Каркас - сталь; спинка та сидіння виконано з щільної тканини. Колір каркасу - сірий/ чорний. Колір оббивки - сірий/ чорний. Гарантія не менше 12 міс. Виробник: ТОВ "Світловодська меблева фабрика «ПРЕСТИЖ" (Україна).

Водночас, органами досудового розслідування при здійсненні розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що поставлений товар не відповідає технічним та якісним характеристикам, що були обумовлені вимогами Тендерної документації, а саме глибина сидіння - 450 мм, в той час як тендерною документацією передбачено 530 мм; ширина сидіння - 370 мм, а тендерною документацією передбачено 430 мм; матеріал оббивки - полімерний матеріал, в свою чергу, тендерною документацією передбачено стільці з щільної тканини.

Крім того, прокурор вказує, що аналіз документів, які було подано із наклаленням особистого цифрового підпису ФОП Величко В.Г. для участі в державній закупівлі встановлено, що тендерна пропозиція не відповідає вимогам тендерної документації замовника. У складі тендерної пропозиції учасником - ФОП Величко В.В. до тендерної документації надано сканований оригінал сертифікату відповідності № UAO.YT.101804-19 від 18.10.2019 з додатками та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 12.2-18-1/20359 від 10.09.2019.

Водночас, вивченням сертифікату відповідності № UAO.YT.101804-19 від 18.10.2019 виявлено, що в переліку продукції, що була сертифікована, взагалі не має предмета закупівлі Стілець для зони відпочинку "Стілець складаний VIG».

Також, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 13.08.2021 № CE-19/111-21/25679-BT - станом на 22.09.2020 ринкова вартість вказаного товару (стільців) за одну одиницю становила 350, 00 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Отже, загальна суми переплати за придбані стільці складає 467 460, 00 грн.

Крім того, Північним офісом Держаудитслужби за зверненням органів прокуратури проведено дослідження Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації щодо наявності або відсутності порушень під час проведення державної закупівлі UA-2020-08-13-004675-c. За висновком головного державного фінансового інспектора Північного офісу Держаудитслужби від 10.11.2021 ФОП "Величко Віталій Григорович" в порушення вимог ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 ГПК України та п.5.1. договору про закупівлю товарів від 22.09.2020 № BT/2107-BB поставлено товарно-матеріальні цінності (товар), який не відповідає Інформації про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики ДК 021:20-1 Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку) (Додаток № 1 до тендерної документації), чим нанесено матеріальної шкоди на суму 516 328,00 грн без ПДВ.

Отже, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Печерська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації зазначає, що відповідачем-1 при розгляді тендерної пропозиції відповідача-2 було допущено порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі», що призвело до прийняття неправомірних рішень та укладення договору, у зв`язку з чим прокурор та позивачі просять суд визнати недійсним рішення тендерного комітету замовника, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій від 07.09.2020 та повідомленням про намір укласти договір від 07.09.2020.

Крім того, прокурор та позивачі просять суд визнати недійсним договір про закупівлю товарів від 22.09.2020 за № ВТ/2107-ВВ, укладений між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Величко Віталія Григоровича повернути Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації грошові кошти в сумі 940 800,00 грн, перераховані згідно з платіжним дорученням № 53 від 08.10.2020; а також зобов`язати Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повернути Фізичній особі-підприємцю Величко Віталію Григоровичу товар - Стілець складаний VIG, поставлений на виконання умов договору закупівлі товарів № ВТ/2107-ВВ від 22.09.2020 у кількості 1470 штук.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлюються Законом України "Про публічні закупівлі" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що цей Закон застосовується: до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог.

У відповідності до п. 25 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації (п. 25 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи. Для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій (ст. 20 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: оголошення про проведення конкурентних процедур закупівель, тендерну документацію та проект договору про закупівлю, зокрема оголошення про проведення відкритих торгів - не пізніше ніж за 15 днів до кінцевого строку подання тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині третій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі", електронна система закупівель повинна бути загальнодоступною та гарантувати недискримінацію, рівні права під час реєстрації всім заінтересованим особам та рівний доступ до інформації всім особам. Обмін і збереження інформації та документів має відбуватися з гарантуванням цілісності даних про учасників і їхніх тендерних пропозицій/пропозицій під час проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та їх конфіденційність до моменту розкриття тендерних пропозицій/пропозицій.

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що електронна система закупівель під час отримання тендерних пропозицій/пропозицій забезпечує: фіксацію дати і точного часу отримання тендерних пропозицій/пропозицій; неможливість доступу будь-яких осіб до отриманих тендерних пропозицій/пропозицій (їх частин) до моменту настання дати і часу кінцевого строку подання; розкриття отриманих тендерних пропозицій/пропозицій, зазначених в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

Під час використання електронної системи закупівель з метою подання тендерних пропозицій/пропозицій та їх оцінки документи та дані створюються та подаються з урахуванням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" (ч. 3 ст. 13 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відповідно до приписів ст. 11 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідальною за організацію та проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі є уповноважена особа. Уповноважена особа здійснює свою діяльність на підставі укладеного із замовником трудового договору (контракту) або розпорядчого рішення замовника та відповідного положення. Уповноважена особа повинна мати вищу освіту, як правило юридичну або економічну освіту. У разі визначення кількох уповноважених осіб розмежування їх повноважень та обов`язків визначається рішенням замовника.

Уповноважена особа: планує закупівлі та формує річний план закупівель в електронній системі закупівель; здійснює вибір процедури закупівлі; проводить процедури закупівель/спрощені закупівлі; забезпечує рівні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, визначених цим Законом; забезпечує оприлюднення в електронній системі закупівель інформації, необхідної для виконання вимог цього Закону; здійснює інші дії, передбачені цим Законом.

Рішення уповноваженої особи оформлюються протоколом із зазначенням дати прийняття рішення, який підписується уповноваженою особою.

Як зазначає прокурор, в порушення вимог ст. 17, 22 Закону України "Про публічні закупівлі" замовником у тендерній документації для переможця процедури закупівлі було не вірно визначено спосіб документального підтвердження щодо відсутності підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, прокурор вказує, що замовник (відповідач-1) у Додатку 2 до Тендерної документації в переліку документів на підтвердження відповідності пропозиції вимогам, визначеним в статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» визначив спосіб надання переможцем торгів документального підтвердження відсутності підстав передбачених пунктом 12 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» у вигляді довідки (складеної учасником тендеру), а саме: службова (посадова) особа, яку уповноважено представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу не було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з використанням дитячої праці чи будь-якими формами торгівлі людьми.

В той час як довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України фізичним особам, надає Департамент інформатизації МВС та територіальні сервісні центри МВС.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.

Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій; наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного (аналогічних) за предметом закупівлі договору (договорів); наявність фінансової спроможності, яка підтверджується фінансовою звітністю.

Частиною 3 ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що учасник процедури закупівлі в електронній системі закупівель під час подання тендерної пропозиції підтверджує відсутність підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством щодо відсутності підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі через електронну систему закупівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі", тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником разом з оголошенням про проведення відкритих торгів в електронній системі закупівель для загального доступу шляхом заповнення полів в електронній системі закупівель. Тендерна документація не є об`єктом авторського права та/або суміжних прав.

У тендерній документації зазначаються такі відомості, зокрема інструкція з підготовки тендерних пропозицій; один або декілька кваліфікаційних критеріїв відповідно до статті 16 цього Закону, підстави, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформація про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність підставам, встановленим статтею 17 цього Закону, у разі якщо така інформація є публічною, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації", та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що тендерна пропозиція подається в електронному вигляді через електронну систему закупівель шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, де зазначається інформація про ціну, інші критерії оцінки (у разі їх встановлення замовником), інформація від учасника процедури закупівлі про його відповідність кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, наявність/відсутність підстав, установлених у статті 17 цього Закону і в тендерній документації, та шляхом завантаження необхідних документів, що вимагаються замовником у тендерній документації.

Електронна система закупівель автоматично формує та надсилає повідомлення учаснику про отримання його тендерної пропозиції із зазначенням дати та часу. Електронна система закупівель повинна забезпечити можливість подання тендерної пропозиції/пропозиції всім особам на рівних умовах.

Суд зазначає, що ст. 31 Закону України "Про публічні закупівлі" визначений вичерпний перелік підстав для відхилення тендерної пропозиції учасника, серед яких - невідповідність умовам тендерної документації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо учасник процедури закупівлі, зокрема не відповідає встановленим абзацом першим частини третьої статті 22 цього Закону вимогам до учасника відповідно до законодавства.

Абзацом першим частини третьої статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.

Тобто, відповідач-1, як замовник закупівлі має право встановити у тендерній документації такі вимоги, які вважає за необхідне включити до тендерної документації.

Разом з тим, з переліку документів тендерної пропозиції Фізичної особи-підприємця Величко Віталія Григоровича, яка є у відкритому доступі в мережі Інтернет за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-08-13-004675-c чітко вбачається, що відповідачем-2 було завантажено довідку, видану Міністерством внутрішніх справ України Департаментом інформатизації МВС ), в якій зазначено, що станом на 12.09.2020 Величко Віталій Григорович до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Довідку видано для оформлення участі у процедурі закупівель.

Таким чином, суд зазначає, що документи тендерної пропозиції відповідача-2 відповідали вимогам чинного законодавства та Тендерної документації відповідача-1, відтак, останній правомірно допустив відповідача-2 до участі у процедурі закупівлі.

За таких обставин, підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що вимоги позивача про визнання недійсним рішення тендерного комітету замовника, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій від 07.09.2020 та повідомленням про намір укласти договір від 07.09.2020 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору про закупівлю товарів від 22.09.2020 за № ВТ/2107-ВВ, укладеного між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем, суд відзначає наступне.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", за змістом якого вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа". Тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Судом встановлено, що Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (замовником закупівлі) за результатами розгляду тендерної пропозиції учасника Фізичної особи-підприємця Величко Віталія Григоровича було прийнято рішення про визнання його переможцем торгів та направлення йому повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Як зазначено судом вище, 22.09.2020 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем (постачальник) укладено договір № BT/2107-BB про закупівлі товарів, відповідно до якого постачальник зобов?язується протягом 40 календарних днів з дня укладання договору, у 2020 році поставити замовникові товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід?ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору).

Найменування товару: ДК 021:2015:39160000-1: Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку) - п. 1.2. договору.

Кількість товару 1470 шт. - п. 1.3. договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, сума договору складає 940 800, 00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов договору № BT/2107-BB від 22.09.2020 відповідачем-2 було поставлено відповідачу-1 товар (стільці) у кількості 1470 шт на загальну суму 940 800, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 53 від 08.10.2020, яка підписана представниками відповідачів та скріплена їх печатками, а також актом приймання-передачі товару до договору № BT/2107-BB від 22.09.2020, згідно якого в подальшому стільці отримані у відповідній кількості навчальними закладами.

Відповідно до приписів ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 671 Цивільного кодексу України визначено, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Приписами статті 672 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

Тобто, нормами матеріального права визначено право саме покупця, яким у даному випадку є Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відмовитися від прийняття та подальшої оплати товару (стільців) якщо продавець (відповідач-2) передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу. Як і визначено алгоритм дій саме покупця (Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації) у разі прийняття товару з порушення асортименту та/або передання товару неналежної якості.

Проте, як вбачається з матеріалів справи покупцем (Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації) товар - стільці у кількості 1470 шт прийнято за видатковою накладною № 53 від 08.10.2020 без зауважень та заперечень за кількістю, якістю та асортиментом.

При цьому, Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем до своєї тендерної пропозиції відповідно до вимог тендерної документації замовника було додано сертифікати відповідності.

В свою чергу, на підтвердження невідповідповідності поставленого відповідачем-2 відповідачу-1 товару (стільців) технічним та якісним характеритикам, що були обумовлені вимогами тендерної документації прокурор посилається на висновок експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 13.08.2021 № CE-19/111-21/25679-BT та довідку Північного офісу Держаудитслужби від 10.11.2021.

Дослідивши надані прокурорм докази, суд зазначає наступне.

Так, у висновку експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 13.08.2021 № CE-19/111-21/25679-BT встановлено, зокрема

- характеристики стільця, зазначені в Додатку№ 1 «Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеритики» ДК 021:20-1 Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку) від 25.08.2020, відповідають фактичним характеристикам товару «Стілець складний VIG» за наступними показниками: висота виробу, ширина виробу, висота від підлоги до сидіння, висота спинки, глибина сидіння, матеріал каркасу, колір каркасу та колір оббивки;

- зазначені характеристики стільця не відповідають фактичним характеритикам товару «Стілець складний VIG» за наступними показниками: глибина виробу, ширина сидіння та матеріал оббивки;

- ринкова вартість наданого на дослідження одного товару «Стілець складний VIG» станом на 22.09.2020 становила 350, 00 грн з урахуванням ПДВ;

- ринкова вартість товарів «Стілець складний VIG» у кількості 1470 шт. станом на 22.09.2020 становила 473 340, 00 грн з урахуванням ПДВ.

В свою чергу, Північний офіс Держаудитслужби у своїй довідці від 10.11.2021 дійшов наступного висновку: з урахуванням наданих документів та Висновку експертів Київського науково-дослідного експертно криміналістичного центру MBC України від 13.08.2021 № CE-19/111-21/25679-BT, в ході дослідження встановлено, що ФОП Величо Віталій Григорович в поручення вимог ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України та п. 5.1. Договору про закупівлю товарів від 22.09.2020 № BT/2107-BB поставлено товарно матеріальні цінності (товар), які не відповідають Інформації про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики ДК 021:20-1 Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку) (Додаток №1 до тендерної документації), чим нанесено Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації матеріально шкоди (збитків) на суму 561 328, 00 грн без ПДВ.

Суд зазначає, що висновок експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 13.08.2021 № CE-19/111-21/25679-BT був складений на підставі постанови про призначення судової товарознавчої експертизи від 17.05.2021, винесеної прокурором Москаленком О.І. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2021 за № 0000044.

Проте, суд зазначає, що вказана експертиза була проведена в межах кримінального провадження на підставі документів, наявних в матеріалах кримінального провадження, яке на даний час триває та відсутній обвинувальний вирок суду щодо вчинення правопорушення службовими особами Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації під час проведення публічних закупівель.

Так, згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Водночас, згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В той же час суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту встановлення вини та притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за фактом вчинення правопорушення під час проведення публічних закупівель: «Товари ДК 021:2015:39160000-1: Шкільні меблі (39160000-1 - стілець для зони відпочинку)" у кількості 1470 шт.

Крім того, суд зазначає, що складена за результатами перевірки Північним офісом Держаудитслужби довідка від 10.11.2021 не визначена законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення, не є належним доказом виконання зобов`язань за договором щодо поставки товару належної якості та асортименту, оскільки не є первинним документом та не носить обов`язковий характер.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Отже, суд зазначає, що укладений між відповідачами договір повністю відповідає умовам тендерної документації.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів недотримання відповідачем-1 та відповідачем-2 під час укладення оспорюваного правочину вимог ст. 203 Цивільного кодексу України та ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

В той же час, суд зазначає, що прокурор не обмежений у праві звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення збитків/шкоди завданих внаслідок поставки, на його думку, стільців за договором № BT/2107-BB від 22.09.2020 з порушенням вимог тендерної документації в частині технічних та якісних характеристик.

Отже, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, прокурорм при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурорм та позивачами не доведено порушення прав, за захистом яких вони звернулися до суду, з боку відповідачів, а тому позовні вимоги про визнання недійсним договору про закупівлю товарів від 22.09.2020 за № ВТ/2107-ВВ, укладений між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем Величко Віталієм Григоровичем та, відповідно, похідні вимоги про зобов`язання Фізичну особу-підприємця Величко Віталія Григоровича повернути Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації грошові кошти в сумі 940 800,00 грн, перераховані згідно з платіжним дорученням № 53 від 08.10.2020, а також про зобов`язання Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повернути Фізичній особі-підприємцю Величко Віталію Григоровичу товар - Стілець складаний VIG, поставлений на виконання умов договору закупівлі товарів № ВТ/2107-ВВ від 22.09.2020 у кількості 1470 штук не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає безпідставними твердження відповідача-2 викладені у відзиві на позовну заяву стосовного того, що прокурором жодним чином не доведено нездійснення чи неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, як підставу для залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність захисту" може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 02.10.2018 у справі № 4/166«б», від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18, від 30.01.2019 року у справі №47/66-08, у справі № 923/35/19 від 31.10.2019, у справі № 925/383/18 від 23.07.2020.

Крім того, необхідно враховувати рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді №3-рп/99 від 08.04.1999).

Так, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Доведення цих підстав здійснюється відповідно до вимог статей 74, 76, 77, 79 ГПК України шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Крім того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №922/901/17, від 31.10.2018 у справі №910/6814/17 та від 06.02.2019 у справі №927/246/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави.

Так, Печерська окружна прокуратура міста Києва зверталась до Київської міської ради в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з листами-повідомленнями від 31.08.2021 № 56-5396вих-21 та від 09.11.2021 № 56-7829 вих-21 щодо виявлених порушень під час закупівлі та необхідності вжиття уповноваженим органом заходів реагування в межах компетенції.

Разом з цим, Київською міською радою було доручено розгляд вказаних листів Печерській районній в місті Києві державної адміністрації, яка в свою чергу, у відповідь на запит Печерської окружної прокуратури міста Києва, направила на адресу прокуратури заяву про залучення до кримінального провадження № 0000044 в якості потерпілого, у зв?язку із завданням відповідної матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням.

Тож, враховуючи бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) Печерською окружною прокуратурою міста Києва листом від 17.02.2022 було повідомлено Київську міську раду та Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію про підготовку прокурором вказаного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом Печерською окружною прокуратурою міста Києва було дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Печерської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за прокуратурою.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 13.03.2023.

Суддя С. О. Щербаков