РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2023Справа № 910/6838/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

про стягнення 16260 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" про стягнення 16260 грн. пені за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товару від 05.04.2022 № 112/ВЗЗ-2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що зобов`язання з поставки товару не є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування пені за прострочення поставки товару. Також відповідач просив зменшити розмір нарахованої пені.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не надано доказів вчасної поставки товару за договором.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав, що зобов`язання відповідача мають майновий характер, а не грошовий, у зв`язку з чим підстави для стягнення пені відсутні.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2022 між позивачем (замовник) та відповідачем (учасник) укладено договір № 112/ВЗЗ-2022, відповідно до пункту якого учасник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015:15330000-0- Оброблені фрукти та овочі.

Згідно з пунктом 3.1 договору ціна договору складає 6000000 грн, у т.ч. ПДВ 20 % - 1000000 грн.

Як передбачено пунктом 5.1 договору, дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, скан-копія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного в`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інші необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Відповідно до пункту 5.6 договору право власності на товар переходить від учасника до замовника після прийняття товару на склад замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб замовника та учасника на видатковій накладній.

Пунктом 10.1. договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії Договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2022.

Згідно пункту 11.8 договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а учасник з моменту направлення замовником відповідного листа (на електронну пошту учасника, вказану у розділі 13 цього договору; передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання учасником).

У зв`язку зі зміною реквізитів відповідача між сторонами укладено додаткову угоду від 18.05.2022 № 1 до договору № 112/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 року.

Специфікацією до договору визначено, що кількість товару (капуста квашена) складає 100000 кг на загальну суму 6 000 000 грн., з ПДВ 20 % 1 000 000 грн.

08.04.2022 позивачем надіслано сканкопію заявки від 07.04.2022 № 78/8/2-121 з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у розділі 13 Договору, щодо поставки товару у пункти відвантаження - на склад замовника (в/ч НОМЕР_1 НГУ АДРЕСА_1 ) у кількості 33 000 кг в строк до 14.04.2022 та 33 000 кг в строк до 27.04.2022 року.

Також 08.04.2022 начальником відділення зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії України старшого лейтенанта Онацьким О.М. складено рапорт про підтвердження отримання заявки відповідачем засобами телефонного зв`язку.

У свою чергу, відповідачем поставлено товар несвоєчасно, а саме: 9 000 кг капусти квашеної поставлено 19.04.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000216 від 19.04.2022; 2000 кг капусти квашеної поставлено 19.04.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000217 від 19.04.2022; 6 000 кг, з яких 3 000 кг капусти квашеної поставлено 24.04.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000256 від 24.04.2022 та 3000 кг відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000279 від 26.04.2022; 6 000 кг капусти квашеної поставлено 26.04.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000280 від 26.04.2022; 6 000 кг, з яких 3 000 кг капусти квашеної поставлено з простроченням відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000173 від 26.04.2022 року.

Надалі, відповідно до рапорту начальника відділення зберігання матеріально- технічних засобів Національної гвардії відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії України старшого лейтенанта Онацького О.М. від 20.05.2022 відповідачем засобами телефонного зв`язку підтверджено отримання заявки від 20.05.2022 № 78/8/2-536.

Дана заявка за поясненнями позивача надіслана 20.05.2022 у вигляді фото через месенджер «Viber» на мобільний телефон уповноваженого представника відповідача Сороки Андрія Анатолійовича, який діє на підставі довіреності від 17.03.2022, щодо необхідності поставки товару у пункти відвантаження у кількості 15 000 кг в строк до 23.05.2022 та 18 000 кг в строк до 25.05.2022 року.

Разом із цим, відповідач поставив товар за заявкою від 20.05.2022 № 78/8/2-536 із порушенням строку, а саме: 10 000 кг капусти квашеної поставлено 26.05.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000630 від 26.05.2022); 2 000 кг капусти квашеної поставлено 27.05.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000640 від 27.05.2022; 14000 кг капусти квашеної поставлено 30.05.2022 відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000653 від 30.05.2022 року.

06.07.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.07.2022 № 78/8/2-920 щодо сплати пені за порушення строків поставки товару, однак відповіді або грошових коштів не отримав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у порушення умов договору від 05.04.2022 № 112/ВЗЗ-2022 поставку товару здійснював несвоєчасно, чим прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, пеня може бути застосована за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Пунктом 7.3. договору сторони узгодили, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Як передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України та пунктом 7.3 договору, до боржника в разі порушення ним зобов`язання з поставки товару застосовується пеня у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, визначеній у грошовій сумі - вартості поставленого не в строк товару.

Відтак, позивачем за порушення відповідачем строку поставки товару за договором від 05.04.2022 № 112/ВЗЗ-2022 нараховано 16260 грн. пені, а саме: 2 160 грн. пені за період з 15.04.2022 по 18.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000216 від 19.04.2022; 480 грн. пені за період з 15.04.2022 по 18.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000217 від 19.04.2022); 1 620 грн. пені за період з 15.04.2022 по 23.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000256 від 24.04.2022; 1 980 грн. пені за період з 15.04.2022 по 25.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000279 від 26.04.2022; 3 960 грн. пені за період з 15.04.2022 по 25.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000280 від 26.04.2022; 1 980 грн. пені за період з 15.04.2022 по 25.04.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000173 від 26.04.2022; 600 грн. пені за період з 24.05.2022 по 25.05.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000630 від 26.05.2022; 120 грн. пені за період з 26.05.2022 по 26.05.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000640 від 27.05.2022; 3 360 грн. пені за період з 26.05.2022 по 29.05.2022 за видатковою накладною № НЛ-0000653 від 30.05.2022 року.

Заперечуючи проти нарахованої пені за прострочення поставки товару, відповідач посилався на неможливість її застосування до спірних правовідносин, які не є грошовими. При цьому відповідач послався на постанову Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18.

Разом із цим, дана постанова прийнята за інших фактичних обставин справи, ніж у даній справі, оскільки предметом розгляду у справі № 922/1151/18 було стягнення попередньої оплати за договором поставки та нарахованих на попередню оплату пені, процентів за користування коштами, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Таким чином, обидві справи є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

Велика Палата Верховного Суду розглядає під судовими рішеннями в подібних правовідносинах такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (постанова від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г).

За арифметичним перерахунком суду нарахована позивачем пеня в сумі 16260 грн. підлягає стягненню в повному обсязі.

У свою чергу, відповідач просив зменшити розмір нарахованої пені на підставі статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України.

На обґрунтування даного клопотання відповідач вказав, що поставив обумовлений договором товар у повному обсязі. До того ж, відповідач із настанням військового стану втратив значну частину прибутків, близько 50 %, та скоротив частину працівників підприємства.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

У спірних правовідносинах, пов`язаних з виконанням договору поставки продукції, позивач і відповідач виступали як господарюючі суб`єкти, і вони несуть відповідний ризик під час здійснення такої господарської діяльності.

Як стверджує відповідач, унаслідок введення воєнного стану розмір прибутку відповідача скоротився та значна частина працівників була звільнена. Водночас, відповідачем жодних доказів на підтвердження наведених ним обставин для зменшення розміру пені не надано.

Суд зауважує, що зменшення за клопотанням сторони розміру заявлених до стягнення штрафу і пені, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої відповідна санкція застосовується, довести на підставі належних і допустимих доказів, згідно із статтею 74 ГПК України, статтею 233 Господарського кодексу України, те, що вони не бажали вчинення таких порушень і що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту.

Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності правових підстав для зменшення нарахованої позивачем пені.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (36023, м. Полтава, вул. Огнівська, 12, кв. 152; ідентифікаційний код 44476694) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 16260 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. пені, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова