ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/29/23
Провадження №1/913/29/23
За позовом Акціонерного товариства Укргазвидобування, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Лугспецтехносервіс, м. Сватове Луганської області
Суддя Зюбанова Н.М.
Без повідомлення та виклику учасників справи
Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження регулюються ст. 252 ГПК України, згідно з якою суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Як свідчать матеріали справи, сторони не заявляли відповідних клопотань.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.
Так, 17.12.2021 між позивачем Акціонерним товариством Укргазвидобування (покупець) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Лугспецтехносервіс (постачальник) було укладено договір поставки № 21-336, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, а покупець прийняти і оплатити його (п. 1.1).
Найменування/асортимент товару, кількість, загальна ціна вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2).
Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікаціях до цього договору.
Згідно п. 5.2. договору, обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV договору.
Згідно специфікації № 1 від 17.12.2021 (арк. справи 20) сторони погодили поставку товару загальною вартістю 219 570,00 грн. з умовами: «ББР - станція (склад) призначення, Україна, Харківська область, Ізюмський (колишній Балаклійський) район, смт. Андріївка, в`їзд Першотравневий, 4. Центральний склад № 2 ГПУ «Шебелинкагазвидобування».
Пунктом 3 вказаної специфікації встановлено строк поставки товару до 30.04.2022 з можливістю дострокової поставки.
Строк дії договору визначений у п. 10.1 до 31.12.2022.
Як зазначає позивач, 19.04.2022 за № ШГВ1289/003.1.1-05 постачальнику ТОВ «Лугспецтехносервіс» засобами електронної пошти була направлена рознарядка № 1 щодо відвантаження товарно-матеріальних цінностей до 30.04.2022 відповідно до специфікації 1.
У подальшому 21.06.2022 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору про зміну місця поставки товару на наступне: Харківська область, Богодухівський район, смт. Старий Мерчик, Центральний склад «Юліївський склад» ГПУ «Шебелинкагазвидобування», у зв`язку з чим 22.06.2022 на адресу постачальника за № ШГВ 1776/003.1.1-05 вдруге була направлена рознарядка № 2 на поставку товару згідно специфікації № 1 до договору № 21-336 від 17.12.2021.
Згідно видаткової накладної № ЛС-083-2022 від 01.07.2022 ТОВ Лугспецтехносервіс здійснило поставку частини товару на суму 144 690,00 грн (позиції товарів № 1-5, та 7-9 згідно специфікації № 1 додатку № 1 до договору).
Відповідно до п. 7.10 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у договорі, останній сплачує покупцю пеню розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.
Відповідач у відзиві на позовну заяву від 01.03.2023 № 31д проти позову заперечує з посиланням на дію форс-мажорних обставин та звільнення товариства від відповідальності на підставі ст. 617 ЦК України.
У відповіді на відзив від 07.03.2023 № ШГВ1123/003.1.14-1 позивач доводи відповідача відхиляє та зазначає про неповідомлення його у встановленій п. 8.2 договору строк про дію форс-мажорних обставин та відсутність окремого засвідчення Торгово-промисловою палатою України обставин непереборної сили за укладеним з відповідачем договором.
Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову у його задоволенні з огляду на наступне.
Так, спірні правовідносини сторін є такими, що регулюються Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, зокрема, главою 54 щодо купівлі-продажу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За Господарським кодексом України договір поставки регулюється ст. 265, а саме: за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Подібні положення передбачені і ст. 712 ЦК України, згідно з якою до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Проте, відповідач посилається на умови п. 8.1 укладеного договору поставки, згідно з яким сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).
Суд погоджується з доводами відповідача та виходить з наступного.
Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, - на 90 діб, до 20.05.2023.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Таким чином, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідач у відзиві зазначив, що у зв`язку із розпочатою агресією Російської Федерації проти України, бойовими діями на території Луганської області та окупацією м. Сватове з 08.03.2022, продовження підприємницької діяльності та вчасне виконання прийнятих договірних зобов`язань стало неможливим.
Факти повідомлення відповідачем позивача про неможливість поставки товару листом від 28.04.2022 № 382д, тобто не у строк, передбачений п. 8.2 договору, та відсутність сертифікату ТПП України за окремим договором, суд не вважає такими, що позбавляють ТОВ Лугспецтехносервіс права посилатися на дію обставин непереборної сили, оскільки останні у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України та дії воєнного стану з 24.02.2022 носять загальновідомий характер.
Витрати по судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, 232-233, 236-241, 247 ГПК України, суд
в и р і ш и в :
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 22.03.2023.
Суддя Наталія ЗЮБАНОВА