ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. Справа№ 461/9239/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

без виклику сторін,

розглянув апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 (повний текст складено 26.09.2022)

у справі №461/9239/20 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Багатенко Андрія Васильовича

до 1) Галицької митниці Держмитслужби;

2) Державної Казначейської служби України;

про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним рішенням Львівської митниці ДФС,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Багатенко Андрій Васильович звернувся до Галицького районного суду міста Львова з позовом до Галицької митниці Держмитслужби та Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним рішенням Львівської митниці ДФС у розмірі 23 615,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що від моменту складення протоколу про порушення митних правил №4067/20900/19 від 25.10.2019 громадянин отримав значний емоційний шок; та усвідомлення можливого розміру штрафу, який становив 113 442, 30 грн, у зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача 23 615,00 грн моральної шкоди на підставі ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Багатенка Андрія Васильовича моральну шкоду у розмірі 11 807,50 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Використовуючи критерій розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, складає 11 807,50 грн.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) 13.10.2022 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Багатенка Андрія Васильовича про відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №461/9239/20; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Галицької митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

08.11.2022 матеріали справи №461/9239/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 залишено без руху; запропоновано Галицькій митниці Держмитслужби протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме: надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 3153,00 грн.

25.11.2022 від Галицької митниці Держмитслужби надійшла заява, зокрема, з платіжним дорученням про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023, у зв`язку з тим, що головуючою суддю Попікову О.В. обрано членом Вищої ради правосуддя, справу передано для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 прийнято справу № 461/9239/20 до провадження за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 доставлено до кабінету електронного суду Фізичній особі-підприємцю Багатенку Андрію Васильовичу, Державній Казначейській службі України та представнику скаржника Скакуну Анатолію Петровичу 06.02.2023, довідки про що наявні в матеріалах справи. Також вказана ухвала направлялась на юридичну адресу ФОП Багатенка Андрія Васильовича та отримана останнім особисто 23.02.2023, що підтверджується витягом з сайту Укрпошти за штрих-кодом 04 3. Водночас, відзиву на апеляційну скаргу позивач не надав. Жодних заяв не направив.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Галицька митниця Держмитслужби обґрунтовує скаргу тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, які б були спричинені діями чи бездіяльністю посадових осіб Львівської митниці ДФС. Також позивачем не наведено причинно-наслідкового зв`язку між діями митниці та моральними стражданнями, вини.

Скаржник вказує, що встановлення судом першої інстанції факту того, що позивач зазнав психологічних страждань, розчарувань та незручностей, не вказує на те, що останній, діючи у відповідності до вимог закону, вчинив усі дії, однак, державний орган протиправно, всупереч законодавству звинуватив особу у вчиненні нею правопорушення.

Галицька митниця Держмитслужби звертає увагу на те, що в даній справі, як встановлено судовим рішенням, та не заперечується самим позивачем, останній під час здійснення декларування товару допустився помилки, а тому «психологічні страждання та незручності», про які вказує суд, зумовлені безпосередньо активними діями самого позивача.

Скаржник також умотивовує апеляційну скаргу тим, що позивачем здійснено розрахунок компенсації моральної шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Проте, митні органи не є органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність чи наділені повноваженнями здійснення досудового розслідування.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

03.11.2022 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Державною Казначейською службою України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі Галицької митниці Держмитслужби та вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2022 по справі №461/9239/20 підлягає скасуванню.

Відзив обґрунтовано тим, що сам факт скасування судом постанови про порушення митних правил не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів завдали позивачу моральної шкоди.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

23.10.2019 Фізичною особою-підприємцем митним брокером Багатенком Андрієм Васильовичем під час виконання договору про надання брокерських послуг було подано електронну митну декларацію типу ІМ40 ДЕ №UА209190/2019/068037 до відділу митного оформлення №2 МП «Городок» Львівської митниці ДФС, з метою здійснення митного оформлення вживаного вантажного автомобіля, який переміщувався в митному режимі «імпорт».

У зв`язку з допущеною технічною помилкою та помилково вказаною ставкою акцизного податку, що призвело до невірного нарахування митних платежів, інспектором відділу митного оформлення №2 МП «Городок» Львівської митниці ДФС Сирота О.Г. складено протокол про порушення митних правил №4067/20900/19 від 25.10.2019 року відносно позивача.

26.11.2019 заступником начальника Львівської митниці ДФС Македоном П.М. винесено постанову в справі про порушення митних правил №4067/20900/19, згідно якої позивача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, згідно статті 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 113 442, 30 гривень.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №4067/20900/19.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Багатенка Андрія Васильовича задоволено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2020 у справі № 461/9468/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця Багатенка Андрія Васильовича задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил Львівської митниці ДФС №4067/20900/19 від 26.11.2019 року про притягнення Фізичної особи-підприємця Багатенка Андрія Васильовича до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ст. 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 113 442,30 грн. Провадження у справі про порушення митних правил відносно Багатенка Андрія Васильовича за ст. 485 МК України - закрито.

Позивач у позовній заяві зазначає, зокрема, що, перебуваючи в стані психологічного пригнічення, був змушений виправдовуватися перед замовником (клієнтом), доводити і пояснювати, що він не є безвідповідальною до своїх обов`язків особою; додатково пояснювати, що відмова у митному оформленні його автомобіля сталася через технічну описку, а не через умисні протиправні дії чи його непрофесіоналізм як митного брокера, який безпосередньо здійснює підприємницьку діяльність або бажання ухилитися від сплати митних платежів. Позивач вважає, що винесення відповідачем протоколу про порушення митних правил спричинило зневіру та розчарування замовника (клієнта), який у подальшому відмовився від його послуг як митного брокера щодо митного декларування його автомобіля, в результаті чого позивач зазнав пониження ступеня престижу та ділової репутації як митний брокер, що здійснює безпосередньо підприємницьку діяльність, та просив суд у порядку ст. 1167 ЦК України стягнути на його користь моральну шкоду, завдану також в результаті значного емоційного шоку та усвідомлення можливого розміру штрафу, який становив 113 442, 30 грн (що є більшим за його річний дохід). У зв`язку з чим із вказаного моменту останній втратив мотивацію та бажання до роботи, але й відчував страх бути незаконно притягнутим до відповідальності.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначав, що у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 461/9468/19 визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил Львівської митниці ДФС №4067/20900/19 від 26.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ст. 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 113 442,30 грн, якою прямо вказано, що постанова Львівської митниці ДФС є протиправною.

У даному випадку доказом неправомірних дій відповідача 1 є вищенаведене судове рішення від 19.03.2019 року, яким встановлено протиправність його дій щодо незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що у даному випадку доказом неправомірних дій відповідача 1 є вищенаведене судове рішення від 19.03.2019 року, яким встановлено протиправність дій відповідача 1 щодо незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Стаття 11 ЦК України відносить до підстав виникнення цивільних прав і обов`язків завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційних та цивільно-правових нормах: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частково враховує доводи апелянта про те, що до спірних правовідносин не підлягає до застосування положення ст. 1176 ЦК України. Оскільки, застосування зазначеної статті характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд і не застосовував положення вказаної статті до спірних правовідносин, натомість правомірно застосував положення ст. 1174 ЦК України, що обгрунтовується наступним.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Так, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18, постановах Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/22630/17, від 04.12.2020 у справі №910/8124/19.

Водночас, згідно з ухваленою в адміністративній справі № 461/9468/19 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Багатенка А.В. - задоволено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2020 року у справі № 461/9468/19 - скасовано та задоволено позов: визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил Львівської митниці ДФС №4067/20900/19 від 26.11.2019 про притягнення Фізичної особи-підприємця Багатенка А.В. до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ст. 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 113 442,30 грн. Провадження у справі про порушення митних правил відносно Багатенка А.В. за ст. 485 МК України - закрито.

При цьому, судом апеляційної інстанції у вказаній справі було зазначено, що після відправки та прийняття митної декларації до митного оформлення (23.10.2019 року) позивачем було виявлено допущену технічну помилку в заявленій ставці нарахування акцизного податку, а саме встановлено ставку 0,02 євро за 1 куб. см. об`єму циліндрів двигуна, а необхідно було застосувати ставку 0,8 євро за 1 куб. см. У зв`язку з чим було подано заяву до відділу митного оформлення про відкликання митної декларації.

Вказана заява позивача на відкликання митної декларації не була задоволена відповідачем, а митна декларація не була відкликана.

Апеляційний суд зазначив, що подання позивачем заяви №99 на відкликання митної декларації у зв`язку із самостійним виявленням помилки здійснено до моменту складання протоколу про порушення митних правил.».

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішення суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність протиправної поведінки митного органу з урахуванням того, що в подальшому в судовому порядку було встановлено відсутність складу інкримінованого правопорушення митних правил). А тому доводи апелянта та відповідача 2 про відсутність вини відповідача 1 не приймаються судом апеляційної інстанції, як підстава для відмови в позові, оскільки спростовуються постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 461/9468/19 від 19.03.2020.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про неправомірність посилання позивача на положення ЗУ «Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки на підставі пункту 2 частини першої статті 1 вказаного Закону, у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Більше того, щодо порядку розрахунку такої шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає, що така шкода розраховується на підставі Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду". А тому доводи апелянта в цій частині не приймаються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Скасування зазначеної постанови у справі про порушення митних правил про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали складання відповідної постанови.

Таким чином, судом першої інстанцій правильно застосовано статті 1166, 1167 та норми частини першої статті 1173 ЦК України та статті 1174 ЦК України, оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що протокол про порушення митних правил, а в подальшому і постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсним обставинам, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, оскільки фактично технічну помилку в заявленій ставці нарахування акцизного податку, було самостійно допущено, а потім і виправлено позивачем, суд апеляційної інстанції погоджується про стягнення шкоди в розмірі 11 807,50 грн, що становить 50 % від заявленої позивачем суми) з урахуванням здійсненої оцінки поведінки обох сторін.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач правом на оскарження рішення суду першої інстанції не скористався, тоді як суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах поданої апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 269 ГПК України.

Щодо доводів апелянта про неправомірне посилання суду першої інстанції на практику ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України», оскільки, за доводами апелянта, останнім не було порушено принцип «належного урядування». Суд апеляційної інстанції частково приймає доводи апелянта в цій частині з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 70 вказаної справи, суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, по суті вказаної справи, суд дійшов висновку, що непослідовний і некоординований підхід державних органів до ситуації заявника призвів до невизначеності щодо його права на земельну ділянку, що тривала з 1992 року, тобто приблизно двадцять років.

Таким чином, суд апеляційної інстанції частково приймає доводи апелянта про відмінність обставин справи у даній праві, обставинам справи «Рисовський проти України» в частині застосування принципу «належного урядування». Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді справи № 461/85/19 Верховний Суд (при розгляді аналогічної справи) посилався по аналогії на вказану справу ЄСПЛ. Таким чином, з урахуванням положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта в цій частині як підставу для скасування рішення суду першої інстанції.

А тому суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим в розумінні ст. 236 ГПК України, а тому правомірно задовольнив позов в частині стягнення 11 807,50 грн.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 126, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №461/9239/20 - залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич