ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 915/1499/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання - Багнюка І.І.,

учасники справи не скористалися правом участі у судовому засіданні (повідомлені належним чином),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика", яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн", за вх. № 1504/2022

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022

у складі колегії суддів: Савицького Я.Ф. (головуючий), Головея В.М., Разюк Г.П.

та на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021

у складі судді Мавродієвої М.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика"

до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві,

про відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, що обмежують права позивача, а саме: 1 100 000 грн моральної шкоди та 12 000 грн збитків у вигляді грошових коштів, сплачених за надання правової допомоги по відновленню порушеного права позивача,

ВСТАНОВИВ:

Вступ.

1. На розгляд суду поставлено питання щодо наявності/відсутності підстав для відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, завданої, на думку позивача, незаконними діями органу досудового розслідування.

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами.

2. Судами встановлено, що другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві (далі - ТУ ДБР у м. Миколаєві), здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000800 про вчинення кримінального правопорушення працівниками Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України за ознаками, передбаченими частиною першою статті 364 КК України, зареєстрованого Генеральною прокуратурою України 03.04.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2018 у справі № 757/6020/18-к за заявою ТОВ "РосКосметика" від 12.01.2018 (т. 1, а.с. 8).

3. 25.03.2019 директор ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 звернувся до слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві Васильєва А.О. з клопотанням № 1/РК-11 від 22.03.2019, в якому зазначав, що кримінальним правопорушенням, щодо якого здійснюється досудове розслідування № 0000800, завдані ТОВ "РосКосметика" майнова і моральна шкоди, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочате, у зв`язку з чим останній просив залучити ТОВ "РосКосметика" до кримінального провадження № 0000800 як потерпілого та надіслати Товариству витяг, пам`ятку про права потерпілого і постанову про визнання потерпілим (т. 1, а.с. 65-66).

4. Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві Васильєв А.О. постановою від 26.03.2019 відмовив директору ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 у задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що відповідно до диспозиції частини першої статті 364 КК України кримінальна відповідальність за цією статтею настає за умови заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Станом на момент вчинення злочину у 2017 році це складає 80 000 грн. Однак, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000800 з попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою статті 364 КК України, директором ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів щодо завдання підприємству збитків на суму більше, ніж 80 000 грн (т. 1, а.с. 68-69).

5. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.04.2019 у справі № 487/2586/19 задоволено скаргу представника ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві Васильєва А.О. та зобов`язано останнього розглянути клопотання представника ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 13- 14, 71-72).

6. Судами встановлено, що на виконання вказаної ухвали суду від 08.04.2019 менеджера з логістики ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_2 26.04.2020 визнано потерпілим та допитано його в якості потерпілого (т. 1, а.с. 75-77), а також вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000800 (т. 1, а.с. 73-74).

7. 29.05.2019 директор ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 звернувся до слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. з клопотанням від 28.05.2019 № РК-28/05-2019, в якому просив слідчого провести процесуальні дії, а саме витребувати з ДФС України копії заяви Товариства від 29.11.2017 № 11/Ж-3 з резолюціями про її виконання; встановити виконавців, яким було доручено проводити розгляд такої заяви, та які приймали участь в її розгляді 04.01.2018 в м. Києві за участю представників Товариства; допитати виконавців на предмет небажання реагувати на злочини своїх підлеглих (т. 1, а.с. 80).

8. Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнко М.С. листом від 31.05.2019 № 05.3/05.3/4939 повідомив директору ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 про те, що підстав для задоволення або відмови в задоволенні вказаного клопотання не вбачається, посилаючись на те, що відповідно до положень статті 220 КПК України останній не є суб`єктом звернення (т. 1, а.с. 81).

9. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 24.06.2019 у справі № 487/4645/19 задоволено скаргу директора ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві та зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. розглянути клопотання директора ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_1, подане ним 29.05.2019 (т. 1, а.с. 83-84).

10. Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнко М.С. постановою від 03.07.2019 закрив кримінальне провадження № 000800 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях Миколаївської митниці ДФС складу кримінального правопорушення, існування не скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалось, а також закінчив строк досудового розслідування та жодній особі не було повідомлено про підозру (т. 1, а.с. 90-94).

11. Слідчим ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнком М.С. направлено на адресу ТОВ "РосКосметика" лист-повідомлення від 30.07.2019 № 05.3/05.3/7550, за змістом якого 26.04.2019 менеджера з логістики ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_2 визнано потерпілим та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000800 (т. 1, а.с. 85).

12. Також у вказаному листі слідчим повідомлено про те, що вчиняти інші будь-які слідчі (розшукові) та процесуальні дії у вказаному кримінальному провадженні неможливо, оскільки воно закрито в порядку статті 284 КПК України.

13. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.08.2019 у справі № 487/2586/19 скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. від 03.07.2019 про закриття кримінального провадження № 000800 від 03.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1, а.с. 17-18).

14. 16.07.2020 ОСОБА_2 , як потерпілий у кримінальному провадженні № 000800, звернувся до слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. з клопотанням від 10.07.2020 про виконання процесуальних дій, а саме: відповідно до частини першої статті 277 КПК України скласти письмове повідомлення про підозру державному інспектору Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України Какшинському О.В. та заступнику Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України - начальнику управління митних правопорушень та міжнародної взаємодії Сизову М.В. у вчинені кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими частиною першою статті 364 КК України, та вручити їм відповідно до частин першої, четвертої статті 278 КПК це повідомлення (т. 1, а.с. 109-112).

15. За твердженням позивача, слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнко М.С. на цей час не розглянув це клопотання.

16. Листом від 16.07.2020 за вих. № 05.3/05.3/15018 слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнком М.С. надано відповідь на клопотання ОСОБА_2 від 10.07.2020, в якій слідчий повідомив про відсутність підстав для задоволення такого клопотання, посилаючись на те, що постанову слідчого від 03.07.2019 про закриття кримінального провадження № 000800 скасовано в частині, а саме лише з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 284 КПК України, тобто, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, про що прямо зазначено в ухвалі суду та будь-яких записів щодо відновлення досудового розслідування в кримінальному провадженні у ній немає, а також, що досудове розслідування у такому кримінальному провадженні закрито на підставі статті 284 КПК України (т. 1, а.с. 100-101).

17. Натомість, судами встановлено, що листом від 29.07.2020 № 15-1010-19 прокуратура Миколаївської області повідомила в.о директора ТУ ДБР у м. Миколаєві про те, що процесуальним керівником досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000800 відновлено з внесенням відповідних даних до ЄРДР, з огляду на що прокурор просив вжити відповідних заходів щодо організації подальшого досудового розслідування у такому кримінальному провадженні (т. 1, а.с. 93).

18. Водночас, встановлено, що постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. від 27.08.2020 кримінальне провадження № 0000800 закрите у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, на підставі абзацу 2 пункту 10 частини першої статті 284 КПК України (т. 1, а.с. 96-99).

19. 29.09.2020 ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою щодо скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. від 27.08.2020 про закриття кримінального провадження № 0000800 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України.

20. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.11.2020 у справі № 487/2586/19 ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві Балаєнка М.С. від 27.08.2020 про закриття кримінального провадження (т. 1, а.с. 106-107).

Подання до суду позовної заяви.

21. У грудні 2020 року з огляду на вищезазначене, вважаючи, що здійснення розслідування кримінального провадження № 0000800 слідчими ТУ ДБР у м. Миколаєві протягом більш, ніж 30 місяців (з 03.04.2018), є порушенням вимог статті 219 КПК України, тобто незаконними діями, ТОВ "РосКосметика" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ТУ ДБР у м. Миколаєві про відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, завданої незаконними діями слідчих ТУ ДБР у м. Миколаєві, у загальній сумі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 1 112 000 грн, яка складається з 1 100 000 грн моральної шкоди та 12 000 грн матеріальної шкоди, сплачених адвокату Беліку В.Г. за надання юридичної допомоги по відновленню порушеного права позивача.

22. Позивач стверджував, що в порушення вимог частини другої статті 9 КПК України слідчі ТУ ДБР у м. Миколаєві з моменту відкриття 03.04.2018 кримінального провадження № 0000800 ухиляються від прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у такому провадженні, що є незаконними діями та має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України.

23. Такі дії слідчих позивач вважає протиправними та такими, що призвели до понесення ним моральних та матеріальних збитків.

24. На підтвердження матеріальної шкоди позивач зазначає, що 01.03.2019 між адвокатом Бєліком Валерієм Григоровичем та ТОВ "РосКосметика" укладено договір про надання правової допомоги адвокатом, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику в кримінальному провадженні № 0000800 від 04.04.2018, досудове розслідування якого здійснює ТУ ДБР у м. Миколаєві, яке проявляє повну бездіяльність, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення (п.1.1 Договору про надання правової допомоги) (т. 1, а.с. 23).

25. Згідно з п. 3.1 Договору про надання правової допомоги за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 12 000 грн.

26. На виконання Договору від 01.03.2019 про надання правової допомоги між ТОВ "РосКосметика" та адвокатом Бєліком Валерієм Григоровичем підписано акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом на загальну суму 12 000 грн (т. 1, а.с. 24).

25.11.2019 ТОВ "РосКосметика" в якості оплати послуг адвоката за договором б/н від 01.03.2019 за платіжним дорученням № 923 перерахувало на користь адвоката Бєліка Валерія Григоровича грошові кошти у загальній сумі 12 000 грн (т. 1, а.с. 25).

Ці кошти позивач вважав збитками, понесеними з метою відновлення порушеного права позивача, зумовленими бездіяльністю та незаконними діями слідчими ТУ ДБР у м. Миколаєві при здійсненні досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000800.

Розгляд справи судами.

27. 11.10.2021 рішенням Господарського суду Миколаївської області, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022, у задоволенні позову відмовлено.

28. Судові рішення мотивовано тим, що суб`єкту господарювання не може бути заподіяно моральну шкоду, позаяк здатність відчувати моральні страждання за своєю правовою природою може належати тільки людині. У той же час, юридична особа має право, зокрема, на спростування недостовірної інформації і право на недоторканність ділової репутації. Водночас, питання відшкодування шкоди, заподіяної діловій репутації юридичної особи, позивачем у позові не поставлено та не обґрунтовано.

29. Щодо позовних вимог в частині відшкодування збитків у вигляді сплаченої грошової винагороди адвокату у зв`язку з наданням юридичної допомоги, суди зазначили, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

30. Додатково суд апеляційної інстанції вказав, що у справі відсутні докази того, що неправомірні дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, призвели до приниження ділової репутації ТОВ "РосКосметика". Не доведено також і факту понесення останнім збитків у своїй підприємницькій діяльності або наявності посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, або вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів, зокрема довідок (актів, звітів тощо) про зменшення вартості нематеріальних активів; свідоцтв про зменшення вартості котирування акцій юридичної особи; висновків судової експертизи; експертної оцінки вартості нематеріальних активів; повідомлень в засобах масової інформації; результатів проведення перевірок контрольними органами (якщо ці перевірки були викликані діями відповідачів) тощо, на підтвердження того, що неправомірні дії відповідача призвели до приниження ділової репутації, зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності ТОВ "РосКосметика".

Також зазначено, що рішення суду, яким визнано неправомірними дії (бездіяльність) органу державної влади, саме по собі не може бути достатнім доказом завдання позивачу немайнової шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою, яку має довести позивач.

Недоречними є посилання ТОВ "РосКосметика" на помилкове незастосування до спірних правовідносин приписів частини сьомої статті 1176 ЦК України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки позовні вимоги у цій справі заявлені юридичною особою, а положення вказаного Закону не поширюються на вимоги юридичних осіб.

Аргументи про необхідність застосування до юридичних осіб положень вказаного Закону за аналогією права (аналогію закону) відхилено судом як безпідставні, оскільки за умовами частини першої статті 8 ЦК України та частини десятої статті 11 ГПК України аналогія закону та аналогія права застосовуються виключно у разі, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом. Між тим, апеляційна інстанція зазначила, що правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої юридичній особі, регламентовані ЦК України, а саме: Главою 82 "Відшкодування шкоди".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

31. 18.02.2022 (згідно з відміткою на поштовому конверті "Укрпошта Експрес") ТОВ "РосКосметика" надіслало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

32. Підставами касаційного оскарження судових рішень у справі № 915/1499/20 скаржник вказує пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України.

33. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20, скаржник зазначає про необхідність відступлення від застосованого судами висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 та від 23.06.2020 у справі № 910/10399/18, мотивуючи це неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 1176 ЦК України та необхідністю застосування до юридичних осіб положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" за аналогією права (аналогію закону).

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

34. 10.06.2022 До Верховного Суду від Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві, надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ "РосКосметика" у цій справі, в якому зазначено про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права та наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення у справі № 915/1499/20 - залишити без змін.

В. Касаційне провадження.

35. 21.02.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: Пєскова В.Г. - головуючого (судді-доповідача), Картере В.І., Огородніка К.М.

36. 20.04.2022 ухвалою Верховного Суду, зокрема, поновлено ТОВ "РосКосметика" строк на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "РосКосметика" за вх. № 1504/2022 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20; розгляд справи призначено на 23.06.2022.

Також ухвалою Верховного Суду від 20.04.2022 витребувано з Господарського суду Миколаївської області та/або Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 915/1499/20.

37. 14.06.2022 на адресу Верховного Суду надійшов лист суду першої інстанції, що до суду станом на 08.06.2022 матеріали справи № 915/1499/20 не надходили.

38. Станом на 23.06.2022 матеріали справи № 915/1499/20 до Верховного Суду не надійшли.

39. 23.06.2022 ухвалою Верховного Суду зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "РосКосметика" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 до надходження матеріалів справи до Верховного Суду.

40. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб.

41. У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, дію воєнного стану продовжено, а саме: Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 - з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, від 18.04.2022 № 259/2022 - з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, від 17.05.2022 № 341/2022 - з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, від 12.08.2022 № 573/2022 - з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

42. 30.08.2022 на адресу Верховного Суду надійшов лист від керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2022 № 915/1499/20/2446/22, в якому у відповідь на запит щодо надіслання матеріалів справи № 915/1499/20 до суду касаційної інстанції зазначено про те, що 22.02.2022 вищезгадану справу було передано до архіву Господарського суду Миколаївської області на архівне зберігання. Однак 29.03.2022 внаслідок ракетного удару окупаційних військ російської федерації по будівлі Миколаївської обласної ради були зруйновані приміщення Господарського суду Миколаївської області. При цьому, більшість судових справ, які перебували в архіві суду, були пошкоджені або знаходяться під зруйнованою будівлею Миколаївської обласної ради. Після заподіяння руйнувань та до цього часу Господарським судом Миколаївської області вживаються заходи з пошуку та впорядкування вищезгаданих судових справ з метою з`ясування переліку справ, які були пошкоджені або втрачені. На дату складання цього листа витребуваної справи № 915/1499/20 немає у переліку втрачених або пошкоджених судових справ, які знайдені та вивезені з пошкоджених приміщень суду, у зв`язку з чим Господарський суд Миколаївської області немає можливості виконати запит Верховного Суду та направити матеріали згаданої справи.

43. 02.09.2022 ухвалою Верховного Суду поновлено провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 і направлено до Господарського суду Миколаївської області копії матеріалів касаційного провадження для відновлення втраченого судового провадження у справі № 915/1499/20.

44. Окрім того, 02.09.2022 ухвалою Верховного Суду зупинено провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 до надходження відновленого судового провадження у цій справі до Верховного Суду.

45. 07.11.2022 до Верховного Суду надійшли матеріали відновленого судового провадження у цій справі.

46. 21.12.2022 ухвалою Верховного Суду поновлено касаційне провадження у справі № 915/1499/20 та повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 відбудеться 26.01.2023.

47. Представники учасників справи у судове засідання 26.01.2023 не з`явились, про дату, час та місце розгляду касаційної скарги повідомлені належним чином.

48. З огляду на це ухвалою Верховного Суду від 26.01.2023 розгляд справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області у справі № 915/1499/20 відкладено на 09.03.2023.

49. З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві у Верховному Суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Розгляд поданої касаційної скарги, з урахуванням строку відновлення втраченого судового провадження у цій справі, здійснювалося Судом у розумні з огляду на вищевказані обставини строки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.

А. Щодо суті касаційної скарги.

50. Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

51. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

52. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що суб`єкту господарювання не може бути заподіяно моральну шкоду, позаяк здатність відчувати моральні страждання за своєю правовою природою може належати тільки людині. У той же час, юридична особа має право, зокрема, на спростування недостовірної інформації і право на недоторканність ділової репутації. Водночас, питання відшкодування шкоди, заподіяної діловій репутації юридичної особи, позивачем у позові не поставлено та не обґрунтовано.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування збитків у вигляді сплаченої грошової винагороди адвокату у зв`язку з наданням юридичної допомоги, суди зазначили, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

53. Додатково суд апеляційної інстанції вказав, що у справі відсутні докази того, що неправомірні дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, призвели до приниження ділової репутації ТОВ "РосКосметика". Не доведено також і факту понесення останнім збитків у своїй підприємницькій діяльності або наявності посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, або вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів, зокрема довідок (актів, звітів тощо) про зменшення вартості нематеріальних активів; свідоцтв про зменшення вартості котирування акцій юридичної особи; висновків судової експертизи; експертної оцінки вартості нематеріальних активів; повідомлень в засобах масової інформації; результатів проведення перевірок контрольними органами (якщо ці перевірки були викликані діями відповідачів) тощо, на підтвердження того, що неправомірні дії відповідача призвели до приниження ділової репутації, зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності ТОВ "РосКосметика".

Також зазначено, що рішення суду, яким визнано неправомірними дії (бездіяльність) органу державної влади, саме по собі не може бути достатнім доказом завдання позивачу немайнової шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою, яку має довести позивач.

Суд апеляційної інстанції відхилив посилання ТОВ "РосКосметика" на помилкове незастосування до спірних правовідносин приписів частини сьомої статті 1176 ЦК України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки позовні вимоги у цій справі заявлені юридичною особою, а положення вказаного Закону не поширюються на вимоги юридичних осіб.

Аргументи про необхідність застосування до юридичних осіб положень вказаного Закону за аналогією права (аналогію закону) відхилено судом як безпідставні, оскільки за умовами частини першої статті 8 ЦК України та частини десятої статті 11 ГПК України аналогія закону та аналогія права застосовуються виключно у разі, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом. Між тим, апеляційна інстанція зазначила, що правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої юридичній особі, регламентовані ЦК України, а саме: Главою 82 "Відшкодування шкоди".

54. Судова колегія погоджується з цими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

55. Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з держави немайнової (моральної) шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, враховуючи факт закриття кримінального провадження. Відтак, у цій справі судам належало з`ясувати питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

56. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

57. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

58. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

59. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

60. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

61. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

62. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

63. Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

64. За приписами статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

65. Визначення терміну "ділова репутація" наведено у пункті 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". За змістом цієї норми діловою репутацією є сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі кримінальні правопорушення і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

66. Отже, виходячи з комплексного аналізу наведених норм, юридична особа, яка звертається до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, повинна довести факт спричинення їй немайнової шкоди внаслідок приниження її ділової репутації, посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.11.2021 у справі № 915/1375/20, від 06.10.2022 у справі № 910/18745/21.

67. За загальним правилом, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини.

68. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України).

69. Водночас, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України.

70. Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, чого не мало місця у цій справі.

71. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України).

72. Норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, цими правовими нормами передбачено, зокрема, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

73. Тобто, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. При цьому довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

74. У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

75. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

76. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

77. Таким чином, суди попередніх інстанцій, застосовуючи до правовідносин приписи статей 1167, 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України, дійшли вірного висновку, що слід встановити, зокрема: кому завдана шкода (фізичній чи юридичній особі з урахуванням суб`єктного складу злочину у відповідності до статей 191, 212, 358 Кримінального кодексу України); чим підтверджується заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру та в чому конкретно вони полягали/проявились (наприклад: у приниженні ділової репутації юридичної особи, у посяганні на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, або у вчиненні дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності), за яких обставин та якими конкретно рішеннями, діями, бездіяльністю вони заподіяні; невідповідність цих рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Ким або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; факт заподіяння цими рішеннями, діями чи бездіяльністю шкоди саме юридичній особі та її розмір; причино-наслідковий зв`язок між незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду на підставі цих статей саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

78. При цьому слід зауважити, що згідно з частиною другою статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тож характер відносин, що виникають з приводу відшкодування моральної шкоди, вимагає від зацікавленої особи вчинення активних дій по доведенню суду обставин заподіяння такої шкоди, у тому числі і наявності трьох елементів деліктної відповідальності органу державної влади. Це досягається збором та витребуванням відповідних доказів у порядку, встановленому статтею 74 ГПК України, відповідальність за що, перш за все, лежить на зацікавленій стороні.

79. Аналіз матеріалів справи свідчить, що слідчими ТУ ДБР у м. Миколаєві при здійсненні досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000800 було вчинено неправомірні дії (бездіяльність), що підтверджується наявними у матеріалах справи ухвалами та постановами слідчих суддів.

80. Проте, колегія суддів зазначає, що здійснення дій на виконання посадовими особами органів державної влади своїх процесуальних обов`язків, навіть у випадку подальшого їх скасування, не може трактуватися, як приниження честі, гідності або підрив ділової репутації позивача (такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2018 у справі №910/6099/17).

81. Водночас, у цій справі, як встановлено судами попередніх інстанцій, у справі відсутні докази того, що неправомірні дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, призвели до приниження ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика". Не доведено також і факту понесення останнім збитків у своїй підприємницькій діяльності або наявності посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, або вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

82. Так, позивачем не надано доказів, зокрема довідок (актів, звітів тощо) про зменшення вартості нематеріальних активів; свідоцтв про зменшення вартості котирування акцій юридичної особи; висновків судової експертизи; експертної оцінки вартості нематеріальних активів; повідомлень в засобах масової інформації; результатів проведення перевірок контрольними органами (якщо ці перевірки були викликані діями відповідачів) тощо, на підтвердження того, що неправомірні дії відповідача призвели до приниження ділової репутації, зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності ТОВ "РосКосметика".

83. Стосовно 12 000 грн матеріальної шкоди, сплачених адвокату Беліку В.Г. за надання юридичної допомоги по відновленню порушеного права позивача, то суди попередніх інстанцій вірно вказали, що процесуальні витрати, понесені, в тому числі і у кримінальному провадженні, не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України. Останні не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків. Натомість дані витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

84. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 915/1375/20 та від 01.12.2021 у справі № 915/1477/20, в яких позивачем також було ТОВ "РосКосметика". Крім того, вказана позиція наведена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 910/6235/20, від 24.03.2021 у справі № 922/445/20 та від 01.06.2020 у справі № 910/12945/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

85. Витрати, які пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

86. Таким чином, питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується, у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами Кримінального процесуального кодексу України. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

87. Аналогічні висновки вкладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 462/6473/16-ц.

88. Крім того, постановою від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо порядку розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні, визначивши, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

89. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність відмови у задоволенні позову також у частині вимог про стягнення 12 000 грн, сплачених адвокату Беліку В.Г. за надання юридичних послуг у кримінальному провадженні № 0000800, оскільки вказані витрати на правову допомогу по відновленню порушеного права позивача слідчими ТУ ДБР у м. Миколаєві повинні стягуватися позивачем у відповідному кримінальному провадженні.

90. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини недоведення позивачем наявності моральної шкоди, існування причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування та наявністю матеріальної та моральної шкоди, про яку стверджує позивач, Верховний Суд погоджується із обґрунтованими та законними висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "РосКосметика".

91. Посилання скаржника на те, що у даних правовідносинах має застосовуватися за аналогією закону Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" разом з іншими положеннями чинного законодавства України, Верховний Суд відхиляє та звертається до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, відповідно до якого Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, зокрема юридичних, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб (подібний за змістом висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 910/10399/18).

92. Судова колегія не вбачає підстав для відступу від цього висновку, а скаржник не вмотивував, чому саме є хибним підхід, за яким дія Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" не розповсюджується на потерпілих осіб, зокрема юридичних, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб.

93. Тому безпідставними є доводи скарги про необхідність відступлення від застосованого судами висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, від 23.06.2020 у справі № 910/10399/18.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

94. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій. Тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" за вх. № 1504/2022 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат.

95. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика", яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн", за вх. № 1504/2022 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2021 у справі № 915/1499/20 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік