РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 м. КиївСправа № 910/1242/23

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СБ СЕРВІС 1";

до: державного підприємства "ГОЛОВНИЙ НАВЧАЛЬНО-МЕТОДИЧНИЙ ЦЕНТР ДЕРЖПРАЦІ";

про: стягнення 144.179,25 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СБ СЕРВІС 1" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "ГОЛОВНИЙ НАВЧАЛЬНО-МЕТОДИЧНИЙ ЦЕНТР ДЕРЖПРАЦІ" (далі - відповідач) про стягнення 144.179,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання охоронних послуг від 01.03.2019 № 02-Д, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 144.179,25 грн., з яких: 135.000,00 грн. - основна заборгованість, 1.300,07 грн. - 3 % річних та 7.879,18 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1242/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутністю підписаних між сторонами спору актів надання послуг у спірний період та частково невірно здійснений відповідачем розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про фактичне надання послуг відповідачу та відсутність оплати останнім таких послуг.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вчергове зазначив про відсутність підписаних актів надання послуг.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання охоронних послуг від 01.03.2019 № 02-Д (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання надати послуги з моніторингу сигналів тривоги, що надходять з пристроїв охоронної сигналізації (код за ДК 021:2015-79711000-1) об`єкта, вказаного в пункті 1.2 Договору, на умовах, визначених цим Договором, а відповідач зобов`язується оплатити такі послуги (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що оплата послуг за Договором здійснюється щомісячно до 10-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної у пункті 2.2 Договору, на розрахунковий рахунок позивача.

Положеннями пункту 2.2 Договору передбачено, що вартість послуг за один місяць складає 22.550,00 грн.

Додатковою угодою від 01.12.2021 № 4 до Договору сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2022.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором в період з 01.07.2022 по 31.12.2022 на загальну суму 135.000,00 грн.

Акти надання послуг та рахунки на оплату за спірний період були надіслані позивачем на адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується описами вкладення до поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Проте, відповідачем не здійснено оплату послуг за спірний період, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 135.000,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.300,07 грн. та інфляційних втрат в сумі 7.879,18 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в сумі 135.000,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 135.000,00 грн.

Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши подані позивачем до суду розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат суд визнав їх арифметично невірними.

Проте, оскільки за розрахунками суду суми 3 % річних та інфляційних втрат у спірний період перевищують суми таких вимог, які заявлені до стягнення, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.300,07 грн. та інфляційних втрат в сумі 7.879,18 грн. підлягають задоволенню повністю, в заявлені позивачем періоди.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах по суті спору судом відхилені оскільки умовами укладеного між сторонами спору Договору не передбачено обов`язкове підписання актів надання послуг за Договором, як фіксацію наданих послуг.

Більш того, як встановлено вище, акти надання послуг та рахунки за спірний період були направлені на адресу місцезнаходження відповідача, який як не надав письмових заперечень щодо таких актів, так і не здійснив оплату послуг в порушення пункту 2.1 Договору.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "ГОЛОВНИЙ НАВЧАЛЬНО-МЕТОДИЧНИЙ ЦЕНТР ДЕРЖПРАЦІ" (Україна, 04060, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВАВІЛОВИХ, будинок 10-А, ідентифікаційний код: 23379396) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СБ СЕРВІС 1" (Україна, 03134, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМИРЕНКО, будинок 14 А, квартира 113, ідентифікаційний код: 39440650) основну заборгованість в сумі 135.000 (сто тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 1.300 (одна тисяча триста) грн. 07 коп., інфляційні втрати в сумі 7.879 (сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац