ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Справа № 903/465/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Карплюк П.М.

відповідача - Пасічник Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022, повний текст складено 19.12.2022, у справі №903/465/22 (суддя Вороняк А.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал"

про стягнення 17 930 167, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" (проспект Соборності, 25, м. Луцьк, Волинська область, 43024, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 16 204 067, 65 грн (шістнадцять мільйонів двісті чотири тисячі шістдесят сім гривень 65 коп.), з них 13 908 414, 24 грн. - основного боргу, 1 099 420, 61 грн. - інфляційних втрат, 161 813, 96 грн. 3% річних, 528 205, 55 грн. - пені, 506 213, 29 грн. - штрафу, а також 258 577, 29 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят сім тисяч 29 коп.) витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 07.12.2022 у справі №903/465/22 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 в частині відмови у стягненні 528 205, 55 грн. пені та 506 213, 29 грн. штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволити (з урахуванням частково задоволеної судом першої інстанції пені всього стягнути пеню в сумі 1 056 411, 10 грн). та (з урахуванням частково задоволеного судом першої інстанції штрафу всього стягнути штраф в сумі 1 012 426, 57 грн.). Стягнути з ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 23 274, 42 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апелянт зазначає, що задоволення судом першої інстанції клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу за даних обставин справи порушує принцип справедливості, рівності сторін та об`єктивного очікування сторони на отримання компенсації за порушенні зобов`язання.

Вважає, що зменшуючи розмір пені та штрафу на 50%, судом першої інстанції не зазначено про наявність конкретних виняткових обставин для такого зменшення, відсутні посилання на докази, що їх підтверджують, не перевірено та не досліджено докази на предмет належності, достовірності та вірогідності.

Скаржник вказує, що винятковість обставин щодо важкого матеріального стану боржника, які судом першої інстанції не визнано встановленими, не підтверджується наявними у справі доказами та ґрунтуються на припущеннях, а тому вважає, що місцевим господарським судом невірно застосовано ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Також, не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 07.12.2022 у справі №903/465/22 Дочірнє підприємство "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 в частині стягнення штрафних санкцій, а саме: пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих за порушення зобов`язань в частині сплати попередньої оплати планової вартості послуг на загальну суму 294 035, 33 грн., з них: пені на суму - 162 791, 29 грн.; 3% річних на суму - 26 580, 67 грн., інфляційних нарахувань на суму - 104 663, 37 грн. і ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не взято до уваги умови, зокрема, п. 5.7. Договору №0679-02024 від 04.06.2019 року про надання послуг з передачі електричної енергії, укладеного між сторонами.

Також зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно надано правову оцінку п. 9.1. Договору, в зв`язку з чим зроблено хибний висновок, про те що лист апелянта №1063 від 24.09.2021 з плановими обсягами передачі електричної енергії за період з січня по жовтень 2021 року свідчить про погодження позивачем планованих обсягів.

Вказує, що при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій, а саме: пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення зобов`язань з поетапної попередньої оплати планової вартості послуг з передачі електричної енергії за жовтень 2021 р., грудень 2021 р., січень 2022 р., лютий 2022 р. судом першої інстанції не були з`ясовані у повному обсязі обставин, що мають значення для справи; не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи; мало місце неправильне застосування норм матеріального права. З огляду на це оскаржуване рішення в цій частині, на думку скаржника, не може вважатись законним та обґрунтованим.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №903/465/22/194/23 від 10.01.2023 витребувано матеріали справи №903/465/22 з Господарського суду Волинської області. 17.01.2023 матеріали справи №903/465/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 у справі №903/465/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22. Об`єднано до спільного розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 з апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22. Розгляд апеляційних скарг призначено на 28.02.2023 об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Запропоновано сторонам у строк до 24.02.2022 надати суду відзиви на апеляційні скарги та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншому учаснику справи.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копії ухвал направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 136, 157, т. 2).

13.02.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" в частині скасування рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 по справі №903/465/22. в частині стягнення штрафних санкцій, а саме: пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих за порушення зобов`язань в частині сплати попередньої оплати планової вартості послуг на загальну суму 294 035,33 грн, з них: пені на суму - 162 791,29 грн., 3% річних на суму - 26 580,67 грн., інфляційних нарахувань на суму 104 663,37 грн. без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Також, 24.02.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в якому, з підстав, висвітлених в ньому, просить рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 в частині задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені і штрафу на 50 % залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - без задоволення.

В судовому засіданні 28.02.2023 оголошувалась перерва до 14:10 год. 09.03.2023.

В судове засідання 09.03.2023 з`явились представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засрбів системи "Easy Con"), який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та заперечив доводи апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" з підстав, викладених у відзиві, та представник відповідача, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та заперечила доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та надали пояснення по суті спору.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

04.06.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі/ОСП) та Дочірнім підприємством "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0679-02024 (далі договір) (а.с. 79-85, т. 1).

Згідно п. 1.1. договору ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

В подальшому додатковими угодами №1 від 04.06.2019, №2 від 14.08.2019, №3 від 01.11.2020, №4 від 21.09.2021 договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0679-02024 було викладено в новій редакції (а.с. 86-97, т. 1).

Відповідно до п. 4.1. договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

- плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

- фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Пунктом 5.2. договору установлено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

- 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього договору, відповідно до такого алгоритму:

- 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

- 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

- 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

- 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до пункту 6.3 договору у разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця користувач передає ОСП повідомлення про зміну обсягів послуги. ОСП протягом 5 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

Згідно з п. 5.5. договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком", з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 5.6 договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у випадку порушення будь-яких термінів розрахунку за цим договором користувач сплачує ОСП пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або, у разі відсутності такої заяви користувача, ураховує їх як оплату послуги останнього платежу наступного розрахункового періоду відповідно до пункту 5.2 цього договору. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача. У разі недотримання ОСП термінів повернення коштів користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ОСП зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми коштів, що підлягають поверненню.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" про стягнення 17 930 167, 64 грн, з них 13 908 414, 24 грн основного боргу, 1 186 806, 98 грн пені, 181 105, 70 грн 3% річних, 1 119 008, 91 грн інфляційних втрат, 1 534 831, 81 грн штрафу.

При обґрунтуванні позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №0679-02024 від 04.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 16 204 067, 65 грн , з них 13 908 414, 24 грн. - основного боргу, 1 099 420, 61 грн. - інфляційних втрат, 161 813, 96 грн. 3 % річних, 528 205, 55 грн. - пені, 506 213, 29 грн. - штрафу, а також 258 577, 29 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст.ст. 174, 179, 193 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до п. 4 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії на підставі договору, укладеного на основі типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Згідно із ст. 6 Закону державне регулювання ринку електричної енергії здійснює регулятор (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, надалі - НКРЕКП) у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Розділом ХІ Кодексу системи передачі (надалі - Кодекс), затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 309, встановлено, що послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом (п. 1.1).

Згідно з приписами п. п. 5.1-5.2 Кодексу системи передачі, договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії електричними мережами Оператора системи передачі від виробників до систем розподілу та споживачів, а також при здійсненні її експорту, імпорту та транзиту. Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання користувачам доступу до системи передачі.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України установлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного договору №0679-02024 від 04.06.2019 зі змінами між сторонами у даній справі виникли зобов`язання, в силу яких ПрАТ НЕК "Укренерго" зобов`язалось надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов договору, а ДП "Евод Трейд" КП "Луцькводоканал" зобов`язалось здійснювати оплату за послугу відповідно до умов договору.

За змістом укладеного Договору сторонами узгоджено здійснення оплати на умовах поетапної попередньої оплати у розмірі та строки, передбачені п. 6.2. договору, та передбачено строк остаточного розрахунку згідно п. 6.5. договору.

Наведені в п. п. 6.2., 6.5. порядок і терміни розрахунку узгоджені між сторонами та є обов`язковими до виконання в силу наведених вище положень законодавства.

На виконання умов договору позивачем, за спірний період з серпня 2021 по березень 2022, надано відповідачу послуги з передачі електричної енергії фактичний обсяг яких складає 19790 463, 39 грн (з урахуванням актів коригування): серпень 2021 3 324 734, 27 грн; вересень 2021 4 083 577, 30 грн; жовтень 2021 3 585 324, 99 грн; листопад 2021 2 274 940, 96 грн; грудень 2021 1 649 167, 41 грн; січень 2022 1 731 718, 43 грн; лютий 2022 1 464 426, 96 грн; березень 2022 1 676 573, 07 грн.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати наданих послуг, здійснивши оплату (з урахуванням переплати за липень 2021) на суму 5 881 464,48 грн (584, 67 + 300 000, 00 + 300 000, 00 + 148 856, 92 + 300 000, 00 + 3 250 000, 00 + 200 000, 00 + 1 000 000, 00 + 382 607, 56), у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 13 908 414, 24 грн, яка визнана відповідачем.

Матеріалами справи підтверджена заборгованість в сумі 13 908 414, 24 грн, доказів, які б спростовували дану заборгованість або доказів її оплати відповідач суду не надав, тому судом першої інстанції дана вимога правомірно задоволена в повному обсязі та сторонами в цій частині не оскаржується.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача ДП "Евод Трейд" КП "Луцькводоканал" щодо стягнення штрафних санкцій (пені) та 3% річних та інфляційних втрат за не виконання договірних зобов`язань щодо оплати планових платежів, за період жовтень 2021, грудень 2021, січень 2022 та лютий 2022 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 4.1. Договору, для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання Користувачем повідомлень плановим обсягом Послуги визначається фактичний обсяг наданої Послуги у попередньому розрахунковому періоді; 2) Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Апелянт вважає, що штрафні санкції можуть бути стягнуті лише за прострочення оплати наданої Послуги тільки згідно п. 5.5. Договору, а не за порушення строків внесення поетапної планової вартості Послуги відповідно до п. 5.2. Договору.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що пунктом 5.7 Договору передбачено, що у випадку порушення Користувачем будь-яких термінів розрахунку Користувач сплачує ОСП пеню в розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Тобто, пунктом 5.7. Договору передбачена господарсько-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме за порушення відповідачем термінів розрахунку, у вигляді нарахування пені в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення та штрафу.

В п. 5.7. Договору відсутнє посилання виключно на п. 5.5. Договору.

Так, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що пункти 5.2. та 5.5. Договору розміщені в одному розділі 5 Договору з назвою "Порядок розрахунків".

Отже, відповідальність, яка вказана в пункті 5.7. Договору розповсюджується як на порушення термінів здійснення розрахунків по плановій вартості Послуг, визначених п. 5.2. Договору, так і на порушення термінів розрахунків по оплаті Послуги згідно з актом приймання - передачі (фактична вартість Послуги) визначеного п. 5.5. Договору.

З огляду на вказані вище умови Договору вбачається, що оплата за Договором здійснюється на умовах передоплати (5-ма платежами протягом розрахункового місяця у строки передбачені п.5.2. Договору), а за наслідком завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць, остаточний розрахунок Користувачем проводиться за фактом наданих послуг протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акту приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, сума п`яти грошових зобов`язань щодо здійснення поетапних попередніх оплат планової вартості послуги розрахункового періоду, яким є календарний місяць, змінюється та з моменту отримання акту перетворюється на одне грошове зобов`язання, що становить різницю між вартістю фактично наданих послуг за підсумками місяця зазначеної в акті приймання-передачі Послуги та сумою сплачених попередніх оплат планової вартості послуги відповідного розрахункового періоду. При цьому обов`язок сплатити грошове зобов`язання на вказану суму (якщо сума здійснених попередніх оплат є меншою від вартості наданих послуг згідно акту приймання передачі Послуги) виникає на підставі акту приймання-передачі Послуги та строк його виконання спливає протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту приймання передачі Послуги.

Безпідставним є твердження відповідача, що поетапна оплата планової вартості послуги здійснюється за послугу, яка не надана, оскільки Послуга з передачі електроенергії надається НЕК "Укренерго" цілодобово кожного дня та в безперервному режимі, а обсяг надання такої послуги може бути не тільки не меншим обсягу та відповідно розміру оплати, зазначеного в п.5.2. Договору, а може і фактично перевищувати у відповідному періоді розмір поетапної планової оплати.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України послуги не мають чітко вираженого матеріального результату та споживаються в момент їх надання.

Згідно укладеного з відповідачем Договору, зазначені в ньому послуги надаються постійно, тобто на момент виникнення у відповідача обов`язку з оплати планових платежів, позивач вже надав послугу.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 сформовано висновок про те, що: "при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць". При цьому даний висновок Верховним Судом сформовано щодо застосування додатку б до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309 (зокрема, щодо застосування пунктів 4.1, 6.2, 6.5, 10.1, 10.4 договору)

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування додатку 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309 (зокрема, щодо застосування пунктів 4.1, 6.2, 6.5, 10.1, 10.4 договору) викладені в постановах від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21.

Верховний суд у постанові від 13.12.2022 року у справі № 903/989/21 зазначив що, з огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.

Отже, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафних санкцій (пені) та 3% річних та інфляційних нарахувань за не виконання договірних зобов`язань щодо оплати планових платежів, за спірний період жовтень 2021, грудень 2021, січень 2022 та лютий 2022 року на суму 294 035,33 грн, з них: пені на суму: 162 791,29 грн, 3% річних на суму 26 580,67 грн, інфляційних нарахувань на суму 104 663,37 грн.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні штрафу, що нарахований за заборгованість по оплаті планових платежів.

У постанові від 19.09.2019 у справі №904/5770/18 Верховний Суд дійшов висновку, що "порушення зобов`язань в частині внесення чергових платежів поєднує в особі і порушення зобов`язання на строк понад 30 календарних днів. Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів та штрафу за порушення умов внесення чергових платежів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості".

Оцінюючи доводи апелянта НЕК "Укренерго" в частині неправомірного зменшення місцевим господарським судом заявленого до стягнення розміру пені та штрафу на 50% колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні стягнення 3% річних в сумі 19 291, 74 грн, інфляційних втрат в сумі 195 88, 30 грн, пені в сумі 130 395, 88 грн, штрафу в сумі 522 405, 24 грн у зв`язку із безпідставністю та у зв`язку із зменшенням судом розміру заявленого до стягнення підставного штрафу на 50% (1 012 426, 57 (-50%) = 506 213, 29 грн та пені на 50% (1 056 411, 10 (-50%) = 528 205, 55 грн.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи рішення про зменшення розміру штрафу та пені місцевий господарський суд взяв до уваги наступні обставини: 1) причини утворення заборгованості (наявність заборгованості Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал", Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (які відносяться до підприємств критичної інфраструктури) за надані послуги з постачання електричної енергії перед ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" в сумі більше 20579396,32 грн); 2) відповідач працює на ринку електричної енергії, забезпечуючи поставку електричної енергії об`єктам критичної інфраструктури, які, в свою чергу, здійснюють постачання питної води для забезпечення життєдіяльності населення Тернопільської, Житомирської та Волинської області; 3) значний розмір заявлених до стягнення пені та штрафу.

Також, враховано сам правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З огляду на викладені обставини в сукупності суд першої інстанції, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України зменшив розмір пені на 50% з 1056411,10 грн - пені (визначеної судом) до 528205,55 грн та розмір штрафу на 50% з 1012426,57 грн, (визначений судом) до 506213,29 грн та повважав, що саме такі суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у п. 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц міститься висновок, що частиною третьої статті 551 ЦК України не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність однієї з них.

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № № 925/577/21, від 28.06.2022 у справі №902/653/21).

Враховуючи те, що основна заборгованість за надану послугу складає 13 908 414,24 грн., позивач просить суд стягнути, окрім пені та штрафу 7%, також інфляційні втрати та 3% річних, що взагальному складає 4 021 753,40 грн. Тобто, у випадку задоволення судом першої інстанції позовних вимог у повному обсязі, сума заборгованості перед позивачем збільшилася б більше, ніж на 27 %, що ще більше ускладнило б погашення основної заборгованості відповідачем.

Окрім того, позивачем не доведено наявність збитків та не надано доказів на підтвердження погіршення матеріального стану через прострочення відповідачем виконання своїх договірних зобов`язань.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно враховано ту обставину, що розмір заявлених до стягнення пені та штрафу є значним та надмірно великим тягарем для боржника.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційних скаргах, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Дочірнього підприємства "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2022 у справі №903/465/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу №903/465/22 повернути доГосподарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "17" березня 2023 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.