ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2713/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглядаючи справу за позовом Фізична особа-підприємець Сердюк Ольга Миколаївна; ( АДРЕСА_1 ) до відповідача: Фізична особа-підприємець Райчева Лідія Василівна ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 334024,84 грн.;

за участю представників:

від позивача: Фірсов С.Г. - адвокат

від відповідача:Райчева Л.В.

ВСТАНОВИВ: Фізична особа-підприємець Сердюк Ольга Миколаївна звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Фізична особа-підприємець Райчева Лідія Василівна про стягнення 334 024,84грн., з яких 54 916,13грн основного боргу, 268 369,20 грн. штраф, 8008,11 грн пені, 2 731,40 грн заборгованість за комунальні послуги

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договору суборенди №01-01/22-4, що 01.01.2022 .

Одночасно із позовною заявою Фізичною особою - підприємцем Сердюк Ольгою Миколаївною подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві в сумі 334024,84 грн.

Ухвалою суду від 14.10.2022 відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Сердюк Ольги Миколаївни про забезпечення позову за вх.№2-895/22 від 12.10.2022 по справі №916/2713/22.

Ухвалою суду від 17.10.2022 позовну заяву залишено без руху.

24.10.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 31.10.2022року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті в засіданні суду.

По справі були оголошені перерви у судових засіданнях.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 06.03.2023р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

01 січня 2022 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір суборенди №01-01/22-4 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Позивач передав Відповідачеві у термінове платне користування (суборенду) торгівельне приміщення, загальною площею 30,4 (тридцять цілих чотири десятих) метрів квадратних, яке розташоване в рибному корпусі, на території Торгівельного сільськогосподарського ринку «ПОЧАТОК» (надалі - Приміщення). Адреса Приміщення: Одеська область, Одеській район, територія Фонтанської сільради, Комплекс будівель і споруд №3.

Згідно до п.4.1. Договору, розмір місячної суборендної плати за об`єкт суборенди складає - 7 600, 00 (сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок, без ПДВ, суборендна плата сплачується Відповідачем не пізніше 5-го (п`ятого) числа розрахункового місяця, відповідно до виставленого Відповідачем рахунку.

Згідно до п.4.6. Договору, відшкодування комунальних послуг здійснюється Відповідачем кожного місяця протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту виставлення Позивачем відповідного рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Відповідно до пп. 5.2.2 Договору Відповідач зобов`язався, сплачувати Позивачу суборендну плату та відшкодовувати вартість комунальних послуг, в порядку та у розмірі, встановлених Договором.

Згідно з п. 4.1 Договору загальна сума місячної суборендної плати складає - 7 600,00 (сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Виходячи з приписів норм чинного законодавства України та умов Договору, за період з 01.03.2022 р. по 07.10.2022 р., Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу суборендну плату в загальному розмірі - 54 916,13 грн. у тому числі за наступні періоди: з 01.03.2022р. по 31.03.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.04.2022р. по 30.04.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.05.2022р. по 31.05.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.06.2022р. по 30.06.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.07.2022р. по 31.07.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.09.2022р. по 30.09.2022р. - 7 600,00 грн.; з 01.10.2022р. по 07.10.2022р. - 1 716,13 грн. (за 7 днів; загальна кількість днів у жовтні -31; (7 600,00 / 31) х 7= 1 716,13 грн.).

Однак, в порушення вказаних положень Договору, в період з 01.03.2022 р. по 07.10.2022 р. оп лата Відповідачем не проводилась, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 54916,13грн.

Крім того, в звязку з неоплатою відповідачем суборендної плати, позивач нарахував 268 369,20 грн. штрафу та 8008,11 грн. пені.

Відповідно до п.4.4 Договору, крім суборендної плати Відповідач щомісячно здійснює компенсацію вартості комунальних послуг, що споживаються останнім, а саме: за електричну енергію; використання холодної та гарячої води; каналізації; опалення; вивезення сміття та інше (надалі - Комунальні послуги).

За п.4.6 Договору, відшкодування комунальних послуг здійснюється Відповідачем кожного місяця протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту виставлення Позивачем відповідного рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок останнього.

Виходячи з умов Договору, за період з 01.03.2022 р. по 30.09.2022 р., Відповідач зобов`язаний компенсувати Позивачу вартість використаних комунальних послуг в загальному розмірі - 29 931,40 грн., у тому числі за наступні періоди: з 01.03.2022р. по 31.03.2022р. - 3 312,50 грн.; з 01.04.2022р. по 30.04.2022р. - 3 631,30 грн.; з 01.05.2022р. по 31.05.2022р. - 4 238,80 грн.; з 01.06.2022р. по 30.06.2022р. - 5 132,50 грн.; з 01.07.2022р. по 31.07.2022р. - 4 931,30 грн.; з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. - 4 432,50 грн.; з 01.09.2022р. по 30.09.2022р. - 4 252,50 грн.

В рахунок компенсації вартості використаних комунальних послуг за Договором, Відповідач сплатив Позивачу - 27 200,00 (двадцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями від 04.04.2022р. №@2PL803704 на суму 4 000,00 грн.; від 06.07.2022р. №@2PL078697 на суму 3 000,00 грн.; від 15.07.2022р. №35 на суму 2 400,00 грн.; від 15.07.2022р. №@2PL426532 на суму 2 000,00 грн.; від 22.07.2022р. №@2PL379288 на суму 2 000,00 грн.; від 25.07.2022р. № @2PL292648 на суму 3 500,00 грн.; від 12.08.2022р. № @2PL419203 на суму 2 000,00 грн.; від 07.09.2022р. № @2PL676700 на суму 1 300,00 грн.; від 22.09.2022р. № @2PL974496 на суму 3 000,00 грн.; від 30.09.2022р. № @2PL894868 на суму 4 000,00 грн..

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем в частині компенсації вартості використаних комунальних послуг, нарахованих відповідно до Договору становить 2 731,40грн.

Враховуючи вищевикладене, Фізична особа-підприємець Сердюк Ольга Миколаївна звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Фізична особа-підприємець Райчева Лідія Василівна про стягнення 334 024,84грн., з яких 54 916,13грн основного боргу, 268 369,20 грн. штраф, 8008,11 грн пені, 2 731,40 грн заборгованість за комунальні послуги та судові витрати у розмірі 5010,37грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача за користування майном у розмірі 54916,13грн. та за компенсацію вартості використаних комунальних послуг, нарахованих відповідно до Договору у розмірі 2 731,40грн, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8008,11грн. - пені та 268369,20грн. штрафу.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно п.7.2 Договору передбачено, що у випадку несплати Відповідачем суборендної плати та відшкодувань по оплаті спожитих комунальних послуг в строки, встановлені Договором. Відповідач зобов`язаний виплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від простроченої суму за кожний день прострочення.

Пунктом 7.4 Договору сторони передбачили, що за прострочення виконання чи невиконання Відповідачем обов`язків, щодо сплати суборендної плати та відшкодувань використаних комунальних послуг, в порядку та у розмірах, встановлених Договором, Відповідач сплачує Позивачеві штраф у розмірі - п`ятикратної денної суборендної суми за кожен день фактичного порушення, та компенсує Позивачу завдані цим збитки у повному обсязі.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений не належним чином, тому суд, перевіривши розрахунки, що додані до позовної заяви, враховуючи приписи законодавства та умови п. 4.1. договору, за допомогою системи „Ліга-Закон", зроблено власний розрахунок пені.

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 7953,97 грн.

Наданий позивачем розрахунок штрафу, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом штраф у розмірі 268369,20 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Райчевої Лідії Василівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сердюк Ольги Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 54 916,13грн основного боргу, 268 369,20 грн. штраф, 7953,97 грн пені, 2 731,40 грн заборгованість за комунальні послуги та 5009,56 грн витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16 березня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов