ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 р. Справа № 917/1494/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, 39600,

до Кременчуцького ліцею №4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Першотравнева, 13, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 17.11.2022 року (вх. № 1612/22 від 18.11.2021 року) до Кременчуцького ліцею №4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 448 748,76 грн. вартості спожитої теплової енергії, 172 217,07 грн. інфляційні нарахування та 20 653,63 грн. 3% річних від простроченої суми.

Позовну заяву обґрунтовано порушенням відповідачем умовах договору № 5027 з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії від 23.03.2021 року, в частині своєчасних розрахунків за спожиту енергію.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1494/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Пунктом 3 ухвали суду про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 25.11.2022 року (вх. № 10881 від 20.12.2022 року).

Проте, Кременчуцький ліцей №4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позовну заяву чи то будь-які інші заяви чи клопотання суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ Кременчуцька ТЕЦ з 25.04.2019 року визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ".

23.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (виконавець) та Кременчуцьким ліцеєм № 4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (споживач) було укладено договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії № 5027, за яким виконавець зобов`язався надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

В пункті 1.3 договору визначено опалювальну площу та теплове навантаження будівлі споживача, наявність приладу обліку на об`єкті споживача.

За умовами п. 4.2 договору ціною послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на послугу на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 3.6 договору споживач щомісяця до останнього дня включно розрахункового місяця подає виконавцю інформацію про фактичне споживання теплової енергії згідно показників приладу комерційного обліку теплової енергії. При відсутності даних показників комерційного обліку теплової енергії до останнього для включно розрахункового місяця кількість спожитої теплової енергії визначається виконавцем розрахунковим методом. До обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку або розрахунковим способом, додаються теплові втрати, згідно п. 1.3.2. даного Договору.

Зняття споживачем показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії оформлюється Відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку на підставі якої здійснюється розрахунок, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії. Акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії підтверджується споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення споживачем належно підтвердженого Акта про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії або відмови від його підпису, останній вважається дійним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками виконавця.

Згідно з п. 4.4 договору тривалість розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг, оплати послуги виконавцю становить з першого по останнє число місяця, але не може перевищувати місяць. Виконавець формує та надсилає (надає) не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим, рахунок на оплату послуги та акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (п. 4.5 договору).

За умовами п. 4.6 договору споживач здійснює оплату за цим Договором за спожиту послугу протягом семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивач умови договору виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію в період з березня 2021 року по червень 2022 року, що підтверджується копіями актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії.

Проте, відповідач порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені договором.

Станом на дату звернення до суду у відповідача виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 448 748,76 грн., нараховано позивачем 6 233,36 грн. - 3% річних та 19 967,43 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 року "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за договором № 5027 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 23.03.2021 року. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги в період з березня 2021 року по червень 2022 року своєчасно не оплатив.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 року у справі № 917/1384/21 стягнуто з Кременчуцького ліцею № 4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Першотравнева, буд. 13, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 25154081) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 42225136) 728 488 грн 91 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 11446 грн 75 коп. - інфляційних, 6723 грн 79 коп. - 3% річних, 11199 грн 89 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

При цьому, відповідно до рішення місцевого господарського суду заборгованість у розмірі 728 488,91 грн. стягнуто за період з березня 2021 року по квітень 2021 року, інфляційні нарахування у розмірі 11 446,75 грн. здійснені за загальний період з 23.04.2021 року - 13.08.2021 року та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 6 723,79 грн., нараховані за загальний період 23.04.2021 року - 13.08.2021 року.

Станом на 11.11.2022 року борг за теплову енергію спожиту в період з березня 2021 року по квітень 2021 року, стягнутого згідно рішення господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 року у справі № 917/1384/21 сплачено вже після винесення даного рішення суду, а саме: за березень 2021 року - 30.08.2022 року, за квітень 2021 року - 30.08.2022 року.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 5.2.5 та п. 6.2 договору, ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

Керуючись нормами ст. 625 ЦК України та п. 5.2.5 та 6.2 договору позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 20 653,63 грн. за прострочення оплати у березні 2021 року, квітні 2021 року, грудні 2021 року, січні 2022 року, лютому 2022 року, березні 2022 року, квітні 2022 року та червні 2022 року нарахованих за загальний період з 14.08.2021 року по 08.11.2022 року;

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Розмір заявлених інфляційних нарахувань становить 172 217,07 грн., нарахованих за загальний період з 14.08.2021 року по 08.11.2022 року за прострочення оплати у березні 2021 року, квітні 2021 року, грудні 2021 року, січні 2022 року, лютому 2022 року, березні 2022 року, квітні 2022 року та червні 2022 року.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з своєчасної оплати послуг теплопостачання, позивачем правомірно нарахувано та заявлено до стягнення 3 % річних та інфляційні збільшення за вказані періоди.

Таким чином, станом на 11.11.2022 року загальна сума заборгованості за спожиту теплову енергію, яка виникла після винесення рішення суду у справі № 917/1384/21 та розмір нарахувань 3% річних та інфляційного збільшення становлять:

- 448 748,76 грн. заборгованості за спожиту та не оплачену теплову енергію за грудень 2021 року, лютий 2022 року та червень 2022 року;

- розмір 3% річних за прострочення оплати у березні 2021 року, квітні 2021 року, грудні 2021 року, січні 2022 року, лютому 2022 року, березні 2022 року, квітні 2022 року та червні 2022 року становить 20 653 грн. 63 коп., нарахованих за загальний період з 14.08.2021 року по 08.11.2022 року;

- розмір інфляційних нарахувань за прострочення оплати у березні 2021 року, квітні 2021 року, грудні 2021 року, січні 2022 року, лютому 2022 року, березні 2022 року, квітні 2022 року та червні 2022 року становить 172 217 грн. 07 коп., нарахованих за загальний період з 14.08.2021 року по 08.11.2022 року.

Вказана заборгованість підтверджена наявними у справі матеріалами, відповідачем не спростована, відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" підлягають задоволенню.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 9 624,29 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 4 "Кремінь" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Першотравнева, 13, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, 39600, ) заборгованість в розмірі 641 619,46 грн., що включає в себе: 448 748,76 грн. вартість спожитої теплової енергії, 172 217,07 грн. інфляційні нарахування, 20 653,63 грн. 3% річних від простроченої суми та 9 624,29 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С.М.