СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/2132/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Геза Т.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" (вх. №85Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі №922/2132/22, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Ольшанченко В.І.), повний текст якої складено 19.12.2022 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат", м. Харків
до Компанії "Global Ukrainian Distribution Investment and Trading Company Limited" (зареєстрована в Об`єднаній Республіці Танзанія під номером компанії 136878980, офіс 1, ділянка 108, район Мікочені, Дар-ес-Салам)
про стягнення 20000,00 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі №922/2132/22 повернуто позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" та додані до неї документи, а також клопотання про усунення недоліків позовної заяви та додані до нього документи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі та передати справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції; справу розглядати за участю представника апелянта.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Чинне процесуальне законодавство України не містить процесуального обов`язку позивача надавати довідку з банківської установи про офіційний курс гривні до долара США, за умови його державного регулювання; суд не обмежений джерелами отримання цієї інформації, оскільки вона є загальнодоступною.

Документи, що підтверджують правовий статус відповідача та переклад їх на українську мову надавалися разом з позовною заявою, чинний ГПК України не передбачає обов`язок позивача надавати суду документи, що визначають правовий статус відповідача.

Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 року у справі №922/4128/20.

Окрім того, апелянт, посилаючись на положення ст. 256 ГПК України, просив поновити строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з тим, що повний текст оскаржуваної ухвали отримав лише 28.12.2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2023 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 року витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2132/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми Електронний суд (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

Станом на 21.02.2023 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/2132/22 (вх.№992).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі №922/2132/22; відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду . Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" (позивач) звернулось господарському суду Харківської області з позовною заявою до Компанії "Global Ukrainian Distribution Investment and Trading Company Limited" (відповідач), в якій просило стягнути з компанії "GLOBAL UKRAINIAN DISTRIBUTION INVESTMENT AND TRADING COMPANY LIMITED", що зареєстрована в Об`єднаній Республіці Танзанія під номером компанії 136878980, офіс 1, ділянка 108, район Мікочені, Дар-ес-Салам (мовою оригіналу адреса: Legal address: Plot 108, block №9, Mickochеny В, Dar es Salaam, United Republic of Tanzania registered in the United Republic of Tanzania with company number 136878980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи: 32566564, місцезнаходження: 61176, Харківська область, місто Харків, вулиця Краснодарська, будинок 171-Б) грошові кошти у загальному розмірі 20 000,00 доларів США, код валюти 840.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №2092021-G від 02.09.2021 року щодо поставки оплаченого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.11.2022 року залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" та надано десятиденний строк з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків, а саме: письмового пояснення щодо відсутності у позовних вимогах еквіваленту у гривнях станом на дату сплати позивачем судового збору; довідки банку про офіційний курс НБУ доларів США до гривні станом на день сплати позивачем судового збору; повного найменування відповідача українською мовою; перекладу позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою Танзанії, зокрема, англійською мовою, що посвідчені відповідно до вимог законодавства України; докази відправки відповідачу перекладу позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою Танзанії; докази, що відповідач є юридичною особою; правовстановлюючі документи відповідача (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо), легалізовані у встановленому законодавством України порядку; письмового правового обґрунтування позовних вимог з зазначенням ратифікованої Україною норми міжнародного права, якою передбачена взаємодія судів України з судовими органами або центральними органами держави відповідача; повного найменування та адресу судового органу або центрального органу держави відповідача (Об`єднаній Республіці Танзанія), уповноваженого на виконання судового доручення, обов`язком якого є отримання документів від України, а також складати підтвердження про вручення.

08.12.2022 року на адресу господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви за вх.№15882.

У поданій заяві позивачем щодо письмового пояснення про відсутність у позовних вимогах еквіваленту у гривнях станом на дату сплати позивачем судового збору зазначено про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Також, посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц та у постанові від 23.10.2019 року №723/304/16-ц, де, зокрема, вказано, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Крім того, щодо надання довідки про офіційний курс НБУ доларів США до гривні станом на день сплати позивачем судового збору, позивачем зазначено у клопотанні про усунення недоліків позовної заяви, що починаючи з 21.07.2022 року офіційний курс НБУ відносно доларів США до гривні є фіксованим та становить 36,5686 гривні, що затверджується постановою правління НБУ України від 24.02.2022 року №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану".

На думку позивача, надання довідок від банківських установ відносно офіційного курсу НБУ є недоречним у зв`язку з державним регулюванням цих процедур.

19.12.2022 року господарським судом Харківської області постановлено оскаржувану ухвалу.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, повертаючи позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" та додані до неї документи, а також клопотання про усунення недоліків позовної заяви та додані до нього документи, виходив, зокрема з того, що позивач не виконав вимоги ухвали господарського суду від 17.11.2022 року в частині надання довідки банку про офіційний курс НБУ доларів США до гривні станом на день сплати позивачем судового збору; позивач не виконав вимоги ухвали господарського суду від 17.11.2022 року в частині надання перекладу позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою Танзанії, зокрема, англійською мовою, що посвідчені відповідно до вимог законодавства України, та доказів відправки відповідачу належного перекладу позовної заяви та доданих до неї документів, а також клопотання про усунення недоліків офіційною мовою Танзанії; позивач не виконав вимоги ухвали господарського суду від 17.11.2022 року в частині надання доказів, що відповідач є юридичною особою; правовстановлюючі документи відповідача (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо), легалізовані у встановленому законодавством України порядку.

Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду передчасними, з огляду на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року вказано, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України" Європейським судом з прав людини зауважено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, вище вказано, що ухвалою господарського суду Харківської області від 17.11.2022 року залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" та надано десятиденний строк з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків, а саме: письмового пояснення щодо відсутності у позовних вимогах еквіваленту у гривнях станом на дату сплати позивачем судового збору; довідки банку про офіційний курс НБУ доларів США до гривні станом на день сплати позивачем судового збору; повного найменування відповідача українською мовою; перекладу позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою Танзанії, зокрема, англійською мовою, що посвідчені відповідно до вимог законодавства України; докази відправки відповідачу перекладу позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою Танзанії; докази, що відповідач є юридичною особою; правовстановлюючі документи відповідача (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо), легалізовані у встановленому законодавством України порядку; письмового правового обґрунтування позовних вимог з зазначенням ратифікованої Україною норми міжнародного права, якою передбачена взаємодія судів України з судовими органами або центральними органами держави відповідача; повного найменування та адресу судового органу або центрального органу держави відповідача (Об`єднаній Республіці Танзанія), уповноваженого на виконання судового доручення, обов`язком якого є отримання документів від України, а також складати підтвердження про вручення.

Разом з тим, копія ухвали господарського суду Харківської області від 17.11.2022 року, яка була надіслана позивачу повернулася до господарського суду першої інстанції без її отримання позивачем, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою - 06.12.2022 року.

Господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було встановлено максимально визначений у ч. 2 ст. 174 ГПК України строк для усунення недоліків позовної заяви, а також те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій; відповідно до ч. 5 ст. 116 та ч. 1 ст. 118 ГПК України встановлений господарським судом в ухвалі від 17.11.2022 року 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви сплив 11.12.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 119 ГПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

А отже, беручи до уваги те, що позивач не отримав копію ухвали суду від 17.11.2022 року про залишення позовної заяви без руху, місцевий господарський суд не був позбавлений права продовжити позивачу строк для подання доказів усунення недоліків, визначених в ухвалі від 17.11.2022 року, на підставі ч. 2 ст. 119 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказана стаття визначає основні засади судочинства, які є системою загальноправових, міжгалузевих та галузевих принципів, що розкривають сутність судочинства, напрями та досягнення завдань правосуддя та реалізацію прав, свобод і законних інтересів учасників процесу.

Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Надання громадянам права на реалізацію судового захисту їх порушених конституційних прав є невід`ємним елементом законності у державі.

Можливість отримати судовий захист порушеного чи оспорюваного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу є одним з найважливіших прав особистості, що суттєво визначає її місце у суспільстві. Тому реалізація права на судовий захист має не тільки юридичне, але й суттєве соціально-політичне значення. Судовий захист надається кожному, хто має на нього право та потребує його. Будь-яка особа, що вважає своє право порушеним, має можливість звернутися за судовим захистом та доводити свою правоту.

У п.2.2. Рішення Конституційного суду України у справі № 1-10/2012 зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Великої Британії" (Ashingdane v. the. United Kingdom)).

У рішенні від 28 лютого 2008 року у справі "Церква села Сосулівка проти України" (Tserkva Sela Sosulivka v. Ukraine) (заява № 37878/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник мав доступ до судів різної юрисдикції, проте жодний з них не розглянув по суті його скарги, оскільки суди вважали, що вони не мають юрисдикції розглядати такі питання, незважаючи на те, що процедурних вимог прийнятності було дотримано. У цьому випадку Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що така відмова прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі "Безімянная проти Росії" (Bezymyannaya v. Russia) (заява № 21851/03) Європейський суд з прав людини констатував порушення "самої суті права заявника на доступ до суду", а отже, порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, указавши, що заявниця опинилася у замкнутому колі, у ситуації, коли внутрішньодержавні суди вказували один на одного і відмовлялись розглядати її справу, зважаючи на нібито обмеження своїх судових повноважень. Внутрішньодержавні суди фактично залишили заявницю у судовому вакуумі без будь-якої вини з її сторони".

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі №910/14147/19, де, зокрема, вказано на таке.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Європейським судом з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Господарський суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ГПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, висновок місцевого господарського суду про повернення позовної заяви на підставі ст. 174 ГПК України не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

За змістом п. 4 ст. 280 ГПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Отже, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, а тому ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі слід скасувати та справу передати на розгляд господарському суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 255, 269, ст. ст. 270, 271, п. 6 ч.1 ст. 275, ст. 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 19.12.2022 року у справі №922/2132/22 скасувати.

Справу №922/2132/22 передати на розгляд господарському суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза