ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"13" березня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/2089/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.
секретар судового засідання: Курко Ю.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Лоб І.В.;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про стягнення 150728,59 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору №ОД2/22 від 04.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2022 за результатами розгляду матеріалів позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.
Ухвалою суду від 19.09.2022 відкрито провадження у справі №916/2089/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.10.2022.
Судове засідання, призначене на 19.10.2022 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Невінгловської Ю.М. на лікарняному, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.10.2022 було призначено розгляд справи №916/2089/22 по суті на 09.11.2022.
У судовому засіданні 09.11.2022 суд ухвалою в протокольній формі оголосив перерву у судовому засіданні при розгляді справи по суті до 28.11.2022.
Судове засідання, призначене на 28.11.2022, не відбулось у зв`язку з аварійними відключеннями енергопостачання у м. Одесі, зокрема в адміністративній будівлі Господарського суду Одеської області.
Ухвалою суду від 14.12.2022 було призначено розгляд справи №916/2089/22 по суті на 26.12.2022.
У судовому засіданні 26.12.2022 суд оголосив ухвалу в протокольній формі про перерву у судовому засіданні при розгляді справи по суті на 01.02.2023.
12.01.2023 до суду від ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» надійшли заперечення (вх.№1111/23) на клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення експертизи.
Також 12.01.2023 судом отримано від ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» заяву (вх.№2-52/23) про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову - 150728,59 гри., які обліковуються на поточному рахунку ОО КП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2023 відмовлено ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» в задоволенні заяви про забезпечення позову (вх.№2-52/23 від 12.01.2023) у справі №916/2089/22.
В судовому засіданні 01.02.2023 оголошено перерву по справі №916/2089/22 до 13.03.2023.
В судове засідання, призначене на 13.03.2023 з`явився представник позивача, який підтримав вимоги позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомив суд завчасно про причини неявки.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.
У судовому засіданні 13.03.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та відкладено складення повного рішення на строк, визначений ч.6 ст. 233 Господарським процесуальним кодексом України.
3. Аргументи учасників справи.
3.1. Доводи ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ»
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» вказує, що між ним та ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» укладено Договір №ОД2/22 від 04.01.2022, в рамках якого позивач відвантажив відповідачу товар, а останній прийняв товар у власність на загальну суму 142560,00 грн. згідно видаткової накладної КИ00004103 від 28.01.2022.
Позивач посилається на пункт 4.1. укладеного між сторонами Договору та вказує, що покупець мав повністю розрахуватись за отриманий товар протягом 30 календарних днів з дня отримання товару. Відповідно до п.3.2 Договору днем отримання товару вважається дата підписання Сторонами або їх уповноваженими представниками відповідних накладних.
Крім того, ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» посилається на п.7.2, 7.3 Договору, згідно яких на відповідача покладено обов`язок щодо сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в разі порушення строків розрахунку за поставлений товар. А у випадку прострочення оплати більше, ніж на 2 (два) банківських дні Покупець зобов`язується сплатити 10% штрафу від суми заборгованості.
Крім того, ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» у відповіді на відзив зазначило, що на виконання умов Договору постачальником передано, а покупцем, в особі відповідального за здійснення господарської операції отримано товар на загальну суму 142560,00 грн. з ПДВ, товарно-транспортна накладна не оформлювалась, відвантаження відбувалось зі складу продавця, видаткова накладна підписана обома сторонами та засвідчена печатками юридичних осіб.
Також позивач вказує, що отриманий товар за видатковою накладною є частково сплаченим та проведеним у бухгалтерському обліку відповідача, що підтверджено в акті звірки взаєморозрахунків та в платіжних дорученнях відповідача з посиланням на замовлення, рахунок-фактуру від 26.01.2022, в призначенні платежу.
3.2. Доводи ООКП «Видавництво «Чорномор`я».
В ході розгляду справи відповідач не погодився з доводами позивача та зазначив, що документи, наявні в матеріалах справи не є належними доказами, на підставі яких можна встановити факт поставленого позивачем товару.
Відповідач вказує, що зі змісту видаткової накладної №КИ00004103 від 28.01.2022 на суму 142560,00 грн. неможливо встановити посаду та прізвище осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій з боку покупця. Крім того, вказана видаткова накладна не містить даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» зазначило, що відповідно до п.3.1 Договору №ОД 2/22 від 04.01.2022 товар поставляється Постачальником на підставі заявок Покупця. Видаткова накладна №КИ00004103 від 28.01.2022 на суму 142560,00 грн. містить посилання на замовлення РФ КИ 00000933 від 26.01.2022, однак жодного підтвердження про надсилання даного замовлення на адресу позивача матеріали справи не містять.
На переконання відповідача видаткова накладна №КИ00004103 від 28.01.2022 на суму 142560,00 грн. не може бути належним та допустимим доказом факту поставки товару ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» на адресу ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», а надані позивачем докази не підтверджують заявлені позовні вимоги.
4. Обставини справи, встановлені судом.
В матеріалах справи наявний укладений між ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» та ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» Договір №ОД 2/22 від 04.01.2022, згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 2.2. Договору загальна кількість товару, що с предметом поставки за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) по сортах, групах, видах, марках, типах, розмірах, а також повна інформація про ціну за одиницю, загальну вартість, ПДВ зазначена в документах, які визначені у п. 3.3. договору.
Умовами п. 3.1. встановлено, що товар поставляється постачальником на підставі заявок покупця, підтвердженням заявок служать виписані постачальником рахунки-фактури, які є додатками до Договору і його невід`ємною частиною.
Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками відповідних накладних (п. 3.2. Договору).
Пунктом 3.3. Договору сторони передбачили, що разом з товаром постачальник направляє покупцеві оригінали наступних документів, що є невід`ємною частиною цього Договору: рахунок-фактуру, видаткову накладну.
Відповідно до п. 3.4. Договору, перехід права власності на товар відбувається в момент отримання покупцем відповідної партії товару.
Пунктом 4.1. укладеного між сторонами договору передбачено, що умови оплати оплата 100 (сто)% вартості кожної поставки Товару протягом 30 календарних днів, з дати поставки (п.3.2. Договору)
Відповідно до п. 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть видповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно з п. 7.2. Договору, за порушення покупцем строків оплати (п. 4.1 Договору) покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.
У випадку, якщо покупець порушив строки оплати більш ніж на два банківських дні, він додатково виплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десять)% від суми заборгованості, що виникла на момент оплати товару (п. 7.3 Договору).
Пунктом 7.7. Договору сторони передбачили, що у випадку, якщо покупець має печатку, то він зобов`язаний скріплювати нею всі документи.
Відповідно до п.7.8 Договору постачальник у строки, встановлені в п.201.10 розділу V Податкового кодексу, після виникнення податкових зобов`язань, зобов`язаний зареєструвати податкову накладну (не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою складання податкової накладної, але не раніше 10 календарного дня) в ЄРПН. Реєстрації підлягають всі без винятку податкові накладні, незалежно від їх суми.
Згідно з умовами п.10.1 Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, але в кожному випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договір підписано сторонами по справі, а також скріплено печатками юридичних осіб.
Вказана видаткова накладна підписана як позивачем, так і відповідачем, а також скріплена печатками сторін.
Крім того, в матеріалах справи наявний рахунок-фактура №КИ00000933 від 26.01.2022 на вказану суму.
Також в матеріалах справи наявна податкова накладна від 28.01.2022 та квитанція про реєстрацію податкової накладної від 09.02.2022 на підтвердження здійснення поставки на суму 142560,00 грн.
5. Позиція суду.
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.
Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Приписами ч.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Судом встановлено, що ТОВ «ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ» належним чином виконало умови Договору №ОД 2/22 від 04.01.2022 щодо своєчасної поставки/продажу обумовленого сторонами товару, про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана сторонами видаткова накладна про поставку відповідного товару, а також відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо самої поставки, якості товару, строку здійсненої поставки, а також виконання позивачем інших умов Договору.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Між тим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оплати заборгованості за отриманий товар у розмірі 107560,00 грн. зі сторони відповідача.
Посилання відповідача щодо незазначення у видатковій накладній уповноваженої особи на прийняття товару судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа (постанова ВС від 20.12.2018 у справі № 916/922/19).
Отже відтиск печатки на видатковій накладній та підпис особи є свідченням участі сторони у здійсненні господарської операції за накладною, за відсутності прізвищ та посад осіб, які прийняли товар, що спростовує сумнів чи дійсно відбувалася реальна здача-прийняття товару.
Також позивачем були подані інші докази на підтвердження факту реальної поставки товару, а саме: зареєстрована податкова накладна та часткові оплати відповідачем товару за Договором.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, враховуючи, що відповідач порушив умови Договору поставки та не здійснив оплату отриманого товару у визначений строк, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 107560,00 грн. обґрунтованими та правомірними.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 529 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як передбачено ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як зазначалося раніше, пунктом 4.1. укладеного між сторонами Договору передбачено, що умови оплати оплата 100 (сто)% вартості кожної поставки Товару протягом 30 календарних днів, з дати поставки (п.3.2. Договору)
Відповідно до п. 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть видповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно з п. 7.2. договору, за порушення покупцем строків оплати (п. 4.1 Договору) покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.
У випадку, якщо покупець порушив строки оплати більш ніж на два банківських дні, він додатково виплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) % від суми заборгованості, що виникла на момент оплати товару (п. 7.3 Договору).
З огляду на вищевикладене, а також факт прострочення грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу пені та штрафу.
За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно п.2 ч.1, ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд -
1.Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська