ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2023 р. Cправа № 902/1210/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Манзюк Х.О., за відсутності сторін

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", 01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909

до Фізичної особи-підприємця Корніцького Валентина Анатолійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 76 200,36 гривень

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 24.11.2022 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Корніцького Валентина Анатолійовича про стягнення 76 200,36 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року, у тому числі 68 408,86 гривень заборгованості за кредитом та 7 791,50 гривень заборгованості за відсотками.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 30.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1210/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

01.12.2022 до суду від представника позивача надійшла заява № 114/5-К-270234 від 01.12.2022 (вх.№ 01-34/10344/22 від 01.12.2022) із додатками на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2022.

19.12.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 14.12.2022 (вх. № 01-34/10914/22 від 19.12.2022) у якому останній зазначає про неотримання ним матеріалів позовної заяви та просить відкласти розгляд справи, надіслати йому матеріали позовної заяви із доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою від 10.01.2023 судом постановлено перейти до розгляду справи № 902/1210/22 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання у справі №902/1210/22 призначено на 09.02.2023 о 10:00 год.

25.01.2023 до суду від представника позивача надійшла заява № 114/-К-279780 від 17.01.2023 (вх. №01-34/789/23 від 25.01.2023) у якій останній просить розгляд справи здійснити за відсутності представника позивача.

Ухвалою від 09.02.2023 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/1210/22, призначено справу № 902/1210/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 09.03.2023 об 11:00 год.

28.02.2023 до суду від позивача надійшла заява № 114/5-К-287568 від 21.02.2023 (вх. № 01-34/1871/23 від 28.02.2023) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

На визначену судом дату у судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися завчасно та належним чином ухвалою суду від 09.02.2023, яку було надіслано на електронну адресу позивача та за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалу отримано відповідачем 22.02.2023, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 133.

Про те, що позивачу відомо про дату, час та місце слухання справи свідчить його заява № 114/5-К-287568 від 21.02.2023 про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судові засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а позивач, відповідач у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи та їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

За результатами судового засідання 09.03.2023 судом ухвалено рішення у справі.

З огляду на відсутність сторін, після виходу з нарадчої кімнати, судом долучено вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення до матеріалів справи.

Суть спору:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Корніцького Валентина Анатолійовича про стягнення 76 200,36 гривень заборгованості, у тому числі 68 408,86 гривень заборгованості за кредитом та 7 791,50 гривень заборгованості за відсотками.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 березня 2019 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та фізичною особою - підприємцем Корніцьким Валентином Анатолійовичем було укладено кредитний договір № 011/64685/535497.

На підставі укладеного кредитного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень.

29.09.2020 та 17.11.2021 між сторонами було укладено додаткові угоду № 1 та додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якими змінено кінцевий термін погашення кредиту та графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів.

ФОП Корніцький В.А. виконав свої договірні зобов`язання частково із порушенням строків повернення кредиту та сплати інших платежів.

У зв`язку із порушенням ФОП Корніцьким В.А. своїх договірних зобов`язань 26.08.2022 року позивачем направлено відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 76 200,36 гривень заборгованості у примусовому порядку.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень по суті заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

20.03.2019 фізична особа-підприємець Корніцький Валентин Анатолійович звернувся до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" з анкетою-заявою на отримання кредиту фізичній особі-підприємцю на розвиток бізнесу строком на 36 місяців, сума кредиту 120 000,00 гривень (т. 1 а.с. 22, 23).

21.03.2019 року між Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - кредитор) та фізичною особою-підприємцем Корніцьким Валентином Анатолійовичем (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 011/64685/535497 від 21.03.2019 (далі - кредитний договір), відповідно до пункту 1.1 якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі-кредит) у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 120 000,00 грн. (сто двадцять тисяч гривень 00 коп.) (надалі - ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів (далі - графік) та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Графік складається за формою згідно з додатком 1 до договору.

Під "Невідновлювальною кредиткою лінією" сторони розуміють форму видачі кредиту частинами (траншами), при якій після отримання позичальником повної суми кредитних коштів подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом строку дії договору (т. 1 а.с.7-13).

За умовами пунктів 1.2., 1.3. кредитного договору кінцевий термін надання кредиту - 21.05.2019р. (останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту). Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 21.03.2022р. або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором).

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28 % річних, в т.ч. за користуванням кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3. договору. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором. Під поняттям "Погашення заборгованості" сторони розуміють повернення позичальником кредитору суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пені, штрафу та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування.

21.03.2019 року фізична особа-підприємець Корніцький Валентин Анатолійович підписав заяву клієнта на видачу кредитних коштів № 1 від 21.03.2019 у якій просив надати кредитні кошти згідно кредитного договору № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року у сумі 120 000,00 гривень на купівлю станка та перерахувати кредитні кошти на поточний рахунок позичальника, відкритий у Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" для подальшого перерахування згідно зазначеного цільового використання (т. 1 а.с. 24).

У додатку 1 до договору № 011/64685/535497 від 21.03.2019 сторонами 21.03.2019 складено та підписано графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів впродовж 36 місяців (т. 1 а.с. 14, 15).

29.09.2020 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та фізичною особою-підприємцем Корніцьким Валентином Анатолійовичем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну з 29.09.2020 року умов погашення кредиту, а саме: змінено кінцевий термін погашення кредиту та викладено у новій редакції графік погашення кредиту за кредитним договором.

Як вбачається із затвердженої протоколом загальних зборів акціонерів № 3б-63 від 16.12.2021 нової редакції статуту Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (п. 1.3. статуту) протоколом загальних зборів акціонерів № 3б-62 від 23.04.2021 прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк". Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (т. 1 а.с. 62-64).

17.11.2021 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та фізичною особою-підприємцем Корніцьким Валентином Анатолійовичем укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року, за умовами якої сторони погодили пункт 1.3. статті 1 "Предмет договору" договору викласти в наступній редакції: "1.3. Кінцевий термін погашення кредиту - "21" жовтня 2024 р., або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).".

За умовами пункту 2 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, у такому порядку:

2.1. Станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становить 67 482,21 гривень (шістдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 21 копійка) (надалі - фактична заборгованість за сумою кредиту).

2.2. Станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, складає 17 333,88 гривень (сімнадцять тисяч триста тридцять три гривні 88 копійок) (надалі - заборгованість), у тому числі: 12 670,87 гривень (дванадцять тисяч шістсот сімдесят гривень 87 копійок) - заборгованість з погашення суми кредиту; та 4 663,01 гривень (чотири тисячі шістсот шістдеят три гривні 01 копійок) - заборгованість з погашення процентів (надалі - заборгованість за процентами).

2.3. На підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, при цьому за згодою сторін відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

2.4. Позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіка погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, що є додатком №1 до цієї додаткової угоди.

Сторони домовились викласти графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів у новій редакції згідно з додатком № 1 до цієї додаткової угоди (п. 3 додаткової угоди № 2).

Інші умови договору залишаються без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п. 4 додаткової угоди № 2).

У додатку 1 до додаткової угоди № 2 до договору № 011/64685/535497 від 21.03.2019 сторонами 17.11.2021 складено та підписано графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів впродовж 36 місяців (т. 1 а.с. 20, 21).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2019 позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку (т. 1 а.с. 21).

Відповідач виконав свої договірні зобов`язання частково, сплативши кошти які були віднесені позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентам, що підтверджується випискою по особових рахунках позичальника та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 станом на 23.08.2022 (т. 1 а.с. 5-6, 54-58).

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту у строки, визначені договором, 26.08.2022 позивач сформував та 21.09.2022 надіслав на адресу відповідача вимогу № 114/5-К-251638 від 26.08.2022 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (т. 1 а.с. 25, 26).

Доказів виконання взятих на себе зобов`язань боржником матеріали справи не містять.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів в обумовлений договором строк стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Під час розгляду справи до суду від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" надійшла інформація згідно якої новою редакцією статуту банку було змінено юридичну адресу місцезнаходження банку, новою адресою є: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909 (т. 1 а.с. 72, 73).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року у розмірі 76 200,36 гривень, у тому числі 68 408,86 гривень заборгованості за кредитом та 7 791,50 гривень заборгованості за відсотками.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір відноситься до кредитних договорів, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір глав 52, 53 та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) 25.03.2019 року отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень, які повинен був повернути останньому у строк та на умовах, передбачених договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернення кредиту, сплата процентів здійснювалась несвоєчасно, що підтверджується графіками погашення заборгованості, банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що датою погашення кредиту за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року у редакції додаткової угоди № 2 до кредитного договору є 21.10.2024 року.

Разом із тим підпунктом 8.1.3. пункту 8.1. кредитного договору сторони передбачили, що у разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані), кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов`язань за договором.

Кредитор вправі скористатись правами, зазначеними у п. 8.1 кредитного договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, зокрема у випадку порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за кредитним договором (пп.8.2.1. п. 8.2 кредитного договору).

Згідно пункту 8.3. кредитного договору якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними в пп.8.1.1.-8.1.3. п.8.1. кредитного договору, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. Позичальник зобов`язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні кредитора і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 (тридцятого) календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк).

З матеріалів справи вбачається, що банк у спірних правовідносинах скористався правом дострокового повернення кредиту з огляду на неповернення кредиту у строки, визначені пунктом 5.2. цього договору, графіком погашення кредиту.

Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

21.09.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 114/5-К-251638 від 26.08.2022 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 011/64685/535497 від 21.03.2019 року (т. 1 а.с. 25, 26).

Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, неповерненням кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом у встановлені строки, суд погоджується з доводами позивача, що у останнього виникло право вимагати з відповідача дострокового повернення заборгованості (усієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування ним).

Як уже було зазначено 25.03.2019 року відповідач отримав від позивача у строкове користування кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень. Також за умовами договору, графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця до 21 числа на користь банку проценти за користування кредитом.

Відповідачем сплачено грошові кошти, які зараховано позивачем у рахунок погашення кредиту (61 895,52 гривень) та процентів за користування кредитом (75 490,41 гривень).

Доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитом у розмірі 68 408,86 гривень відповідач суду не надав. Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 68 408,86 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 7 791,50 гривень заборгованості за процентами станом на 23.08.2022 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 4 статті 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому в разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припиняється. Кредитор втрачає право нараховувати проценти після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та ту обставину, що банк 21.09.2022 звернувся до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги, суд дійшов висновку про правомірність звернення позивача із вимогою щодо нарахування процентів за користування кредитом станом на 23.08.2022.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів за договором, суд дійшов висновку, що розмір процентів складає 7 791,50 гривень, відтак вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 7 791,50 гривень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця Корніцького Валентина Анатолійовича 68 408,86 гривень заборгованості за кредитом та 7 791,50 гривень заборгованості за відсотками є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості за договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати заборгованості відповідачем до суду не надано.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 15462 від 09.11.2022 сплачено судовий збір у сумі 2 481,00 гривень.

В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 129 України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 75, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Корніцького Валентина Анатолійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", 01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) 76 200,36 гривень (сімдесят шість тисяч двісті гривень 36 копійок) заборгованості, у тому числі 68 408,86 гривень заборгованості за кредитом та 7 791,50 гривень заборгованості за відсотками та 2 481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено та підписано 17 березня 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 01011, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 4А; ІНФОРМАЦІЯ_2;

3 - відповідачу, АДРЕСА_1.