РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2023Справа № 910/13300/22

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Фізичної особи-підприємця Гебеша Віталія Антоновича

про стягнення 36065,52 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гебеша Віталія Антонійовича (далі - відповідач) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач) 36065,52 грн плати за безоблікове водокористування з 17.04.2019 по 16.05.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, зазначаючи про те, що він має у власності комерційне приміщення, яке складається з першого поверху та підвального приміщення. У всьому приміщенні є тільки одна точка подачі води, яка знаходиться в підвальному приміщенні, де стоїть лічильник, який знаходиться на обліку у позивача. Після цього лічильника вода надходить до орендарів, які за своїм бажанням встановлюють свої внутрішні лічильники для власного контролю. Також відповідач зазначає про те, що позивач не проводив обстеження водопостачання та водовідведення приміщення, акт обстеження ним не підписувався, оскільки він був відсутній під час його складання, і що жодних боргів перед позивачем по оплаті за холодну воду та водовідведення по лічильнику, який опломбований та стоїть на обліку у позивача, немає. На підтвердження зазначених обставин відповідач надав копії квитанції від 07.07.2021 по оплаті за холодну воду та водовідведення по лічильнику №00502606, який, як вказує відповідач, опломбований та знаходиться на обліку у позивача, та довідки про розпломбування та заміну попереднього лічильника №1483773, який за твердженнями відповідача, стояв до лічильника №00502606. Також відповідач просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і використовує дане приміщення у власній господарській діяльності, що не заперечується сторонами у справі.

16.05.2019 позивачем складено Акт №208271 обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкту (далі - Акт) за вищевказаною адресою, де фактично знаходилось відділення Приватбанку.

В Акті зафіксовано факт використання споживачем не зареєстрованого в РД засобу обліку №0097989, внаслідок чого послуги водопостачання припинено шляхом перекриття водного шар.крану діаметром 15 мм та опломбування його в зачиненому стані пломбою, та зроблено запис про необхідність звернення до позивача для заключення договірних відносин та налагодження обліку ХВП та ВВ.

У зв`язку із встановленими порушеннями, позивачем було пред`явлено відповідачу попередження від 15.07.2019 №7425/8/8/02-19 із розрахунком №38/10/19 від 05.07.2019 за безоблікове, самовільне користування послугами на суму 36065,52 грн та направлено вимогу від 11.08.22 №4113/12//8/0212 про сплату зазначеної суми.

Відповідно до п. 2.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 №190 (в редакції станом на 16.05.2019) (далі - Правила) договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що станом на 16.05.2019 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідачем не оформлювались, а із заявою про укладення договору на надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідач звернувся до позивача лише 20.05.2019, тобто після складання Акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актам, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.3.1 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил).

Як зафіксовано в Акті, станом на 16.05.2019 відповідачем використовувався не зареєстрований засіб обліку.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що він не підписував Акт, оскільки Акт складався за його відсутності.

Разом з тим, з доданої до позовної заяви копії Акту вбачається, що поруч із прізвищем та ініціалами відповідача ( Гебеш В.А. ) міститься його підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування факту підписання ним Акту. Крім того, відповідач не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі. У зв`язку з чим, твердження відповідача про те, що ним не підписувався Акт, суд вважає недоведеними.

Також відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на спростування зафіксованих в Акті фактів порушень, а також на підтвердження його доводів щодо наявності станом на момент проведення обстеження іншого засобу обліку (лічильника), який знаходився на обліку у позивача. Не є такими доказами і копії квитанції №26СК-К354-ХЕВ6-415Х від 07.07.2021 та довідки Управителя (менеджера) КП «Керуюча компанія по утриманню житлового фонду Шевченківського р-ну (Мікрорайон Нивки)» вих.№326 від 04.10.2019, що додані відповідачем до відзиву, оскільки квитанцією підтверджується лише факт здійснення відповідачем 07.07.2021 оплати за холодну воду та водовідведення згідно лічильника №00502606, а довідка свідчить лише про те, що 04.10.2019 було розпломбовано лічильник ХВП у зв`язку з аварійною ситуацією (пошкодження на системі вводу ХВП в приміщення) та заміною лічильника (лічильник: тип Minomess №1483773, показники - 00255).

Отже, враховуючи те, що станом на 16.05.2019 відповідачем використовувався не зареєстрований засіб обліку, про що зафіксовано в Акті, та не було укладено договір на надання відповідних послуг з водопостачання та водовідведення, то відповідно до п. 3.2 Правил здійснене відповідачем водокористування вважається безобліковим.

Відповідно до п. 3.3 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил).

Дослідивши розрахунки позивача за безоблікове водокористування, які додані до позовної заяви, суд дійшов до висновку, що вони є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично вірними, а відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимог, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 726, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, продовжено до 30.04.2023 згідно з постановами Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020, №291 від 22.04.2020, №343 від 04.05.2020, №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, №1423 від 23.12.2022.

Таким чином, встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки, продовжена на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (із змінами та доповненнями), а тому підстави для застосування судом позовної давності за заявою, зробленою відповідачем у справі, відсутні, позаяк строк позовної давності у цих правовідносинах не є пропущеним.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гебеша Віталія Антонійовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 36065 (тридцять шість тисяч шістдесят п`ять) грн 52 коп. плати за безоблікове водокористування, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків