ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/940/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Швидкість світла" (79052, м. Львів, вул. Сірка, буд. 16, кв. 22)
до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Швидкість світла" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова", в якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 19439, 28 грн. за отриманий товар згідно Договору № 2712-2-ХКБМ від 11.11.2021, пеню в розмірі 575,18 грн. та 3 % річних в розмірі 86,28 грн. за порушення умов проведення розрахунків за Договором № 2712-2-ХКБМ від 11.11.2021. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481, 00 грн. позивач також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/940/22. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.08.2022 від відповідача надійшла заява про часткове визнання позову (вх№7728), за змістом якої останній підтверджує факт прострочення зобов`язання по оплаті товару за Договором № 2712-2-ХКБМ від 11.11.2021 у розмірі 19439,28 грн., проте зазначає, що вказана сума заборгованості була сплачена відповідачем у добровільному порядку, що підтверджується платіжним дорученням № 1834 від 28.06.2022. Позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 575,18 грн. та 3% у розмірі 86,28 грн. відповідач визнає.

Інших заяв по суті від сторін до суду не надходило.

Разом з цим, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/940/22 розглядається судом за наявними у ній документами.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 248 ГПК України.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством «Швидкість світла» (Постачальником за Договором, далі по тексту - Позивач) та ДП «ХКБМ ім. О.О. Морозова» - (Замовником за Договором, далі по тексту - Відповідач) був укладений Договір поставки №2712-2- ХКБМ від 11.11.2021 р. (далі - Договір), згідно умов якого Позивач зобов`язувався здійснити поставку Товару, а Відповідач зобов`язувався сплатити грошові кошти за поставлений Товар на умовах передбачених в Договорі та Специфікації до нього.

Згідно з п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується партіями, відповідно до Заявок Покупця, поставляти Покупцю амортизатори АП-3-90.0 (9.00)-2 ГОСТ 11679.1-76 рік випуску 2020-2021р. (код за ДК 021:2015 - 34320000-6 Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів), надалі Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах даного Договору.

Постачальник отримав Заявку на придбання ТРП №1 від 10.02.2022 р. на 120 шт. амортизаторів на загальну суму 19 439,28 грн. з ПДВ, яка була в повному об`ємі поставлена, що підтверджується видатковою накладною №58 від 16.02.2022 р.

В Специфікації (Додаток 1 до Договору) п.5 зазначено, що оплата здійснюється у розмірі 100% впродовж 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання кожної окремої партії Товару. Тобто, згідно умов Договору останнім днем надходження оплати мало би бути 31 березня 2022 р.

Отже, Позивач свої зобов`язання з поставки Товару Відповідачу виконав в повному обсязі та надав всі документи для оплати продукції, проте відповідач у встановлені в Договорі строки не здійснив оплату за поставлену продукцію.

Позивач направив Відповідачу претензію вих. № від 13.05.2022 р., в якій вказав на порушення Відповідачем умов Договору та суму заборгованості за Товар. Проте, на претензію Позивача Відповідач відповіді не надав.

Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, в якому останній просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 19439, 28 грн. за отриманий товар згідно Договору № 2712-2-ХКБМ від 11.11.2021, пеню в розмірі 575,18 грн. та 3 % річних в розмірі 86,28 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що за Договором поставки №2712-2- ХКБМ від 11.11.2021 відповідачу позивачем поставлено продукцію на загальну суму 19 439,28 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №58 від 16.02.2022 р.

За вказаною видатковою накладною відповідач вчасно оплату не здійснив, внаслідок чого за ним виникла заборгованість у розмірі 19 439,28 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вже після відкриття провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу за Договором поставки №2712-2- ХКБМ від 11.11.2021 у розмірі 19 439,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1834 від 28.06.2022.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, приймаючи до уваги сплату відповідачем суми основного боргу у повному розмірі (19439,28 грн.), суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 19 439,28 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 575,18 грн. та 3 % річних в розмірі 86,28 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Так, за порушення строків з оплати поставленої продукції, за розрахунком позивача нараховано пеню в розмірі 575,18 грн. за період з 31.03.2022 по 23.05.2022 та 3 % річних в розмірі 86,28 грн.

В своїй заяві про часткове визнання позовних вимог (вх. № 7728 від 04.08.2022) відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 575,18 грн. та 3% річних у розмірі 86,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши розрахунок пені та 3% річних, а також приймаючи до уваги подання відповідачем заяви про визнання позову в цій частині, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 575,18 грн. та 3% річних у розмірі 86,28 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач у поданій заяві про часткове визнання позову посилається на положення ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Однак, слід звернути увагу, що відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог лише в частині стягнення пені та 3% річних, в той час, як сума основного боргу була сплачена відповідачем вже після подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене та те, що в даному випадку позов було подано внаслідок несплати відповідачем заборгованості у визначені договором строки та спір виник саме з вини відповідача, а суму основного боргу погашено після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України покласти судовий збір на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) на користь Приватного підприємства "Швидкість світла" (79052, м. Львів, вул. Сірка, буд. 16, кв. 22, ) пеню у розмірі 575,18 грн., 3% річних у розмірі 86,28 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення суми боргу в розмірі 19439, 28 грн. за отриманий товар згідно Договору № 2712-2-ХКБМ від 11.11.2021 закрити провадження у справі.

Відповідно дост. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст.256,257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Приватне підприємство "Швидкість світла" (79052, м. Львів, вул. Сірка, буд. 16, кв. 22, ).

Відповідач: Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ).

У зв`язку з введенням Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану на території України та обмеженим здійсненням судочинства Господарським судом Харківської області через проведення бойових дій на території міста Харкова, рішення по даній справі підписано судом за наявної можливості, після встановлення он-лайн доступу суддів та працівників апарату суду до системи "Діловодство спеціалізованого суду".

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Враховуючи введення в Україні воєнного стану із 24.02.2022 та об`єктивну неможливість підписання даного рішення у строки, передбаченіст.233 ГПК України, через активні боєві дії на території м. Харкова, повний текст рішення складено та підписано 14.03.2023.

Повне рішення складено "14" березня 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/940/22