ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.03.2023 м.Дніпро Справа № 904/2143/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колег суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 (суддя Бажанова Ю.В., м. Дніпро, повний текст якої підписаний 09.01.2023), постановлену за результатами розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро про визнання недійсним рахунку, стягнення моральної та матеріальної шкоди у розмірі 41 965,72 грн., у справі №904/2143/22

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 11 490,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро про визнання недійсним рахунку, стягнення моральної та матеріальної шкоди у розмірі 41 965,72 грн повернуто без розгляду на підставі ч.6 ст.180 ГПК України, як подану поза межами строку для її подання, без клопотання про відновлення процесуального строку.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій, з посиланням на порушення при її ухваленні норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу від 09.01.2023 скасувати, та задовольнити клопотання додане до апеляційної скарги.

До апеляційної скарги апелянтом подано заяву (клопотання) про скасування ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі (від 01.08.2022) та залишення позову без розгляду.

При цьому апелянтом у скарзі зазначено, що останній підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Антонік С.Г., Дармін М.О.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 09.02.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/2143/22 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

15.02.2023 матеріали справи №904/2143/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2023 (головуючий суддя, доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме: сплати судового збору у сумі 2684,00 грн. на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції; подання заяви/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням причин такого пропуску.

Також, в ухвалі суду від 16.02.2023, після здійсненого аналізу правовідносин сторін, судом констатовано, що відповідач хоча і є фізичною особою, втім, електричну енергію купує не для власного індивідуального споживання (для житлового приміщення), а для магазину, тобто не для особистих потреб, тому на нього не може розповсюджуватись дія Закону України Про захист прав споживачів щодо звільнення останнього від сплати судового збору.

Копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2023 надіслано 17.02.2023 на адресу відповідача, що зазначена ним у апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 , та вручена останньому 25.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №313. Таким чином, строк на усунення недоліків становив до 07.03.2023.

Частиною 6 статті 116 ГПК України встановлено, що останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Згідно з частиною 7 статті 116 ГПК строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої Д+2, пріоритетної Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) Д+3, пріоритетної Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, останній день строку для усунення недоліків з урахуванням вищезазначеної статті та нормативних строків пересилання кореспонденції становить 13.03.2023 (з урахуванням того, що 11 та 12 березня 2023 року вихідні дні).

16.03.2023 до суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 16.02.2023, надійшла заява про усунення недоліків (надіслана засобами поштового зв`язку 07.03.2023), в якій викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке мотивовано отриманням оскаржуваної ухвали тільки 10.01.2023, а також у заяві повторно наголошено, що відповідач (апелянт) звільнений від сплати судового збору за ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», як споживач, в розумінні цього поняття, наведеного у Законі України «Про ринок електричної енергії».

Також апелянт зауважив, що суд апеляційної інстанції не приділив уваги тому факту, що:

- первісну позовну заяву підписано, на його думку, особою, яка не мала на це відповідних повноважень;

- суд апеляційної інстанції більш пріоритетним визначив Закон України «Про судовий збір» над Цивільним кодексом України, Законам України «Про ринок електричної енергії», «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції».

Таким чином, перед судом апеляційної інстанції поставлено питання чи підлягає відповідач звільненню від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги згідно вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Апелянт посилається на те, що є споживачем в розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії», згідно п.84 ч.1 ст.1 якого споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання, а тому на нього розповсюджуються пільги по сплаті судового збору.

Так, пунктами 17, 21, 22 статті 1 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-ХІІ (зі змінами та доповненнями) чітко регламентовані поняття:

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, цим законом визначений спеціальний суб`єкт споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію, роботу, послугу для особистих потреб.

Відповідно до визначення понять, наведених у тлумачному словнику потреба це необхідність у кому-, чому-небудь, що вимагає задоволення. У розрізі суспільства потреба - це необхідність в яких-небудь благах для підтримки життєдіяльності і розвитку людини, а також суспільства в цілому.

Матеріальні потреби можна розділити на дві великі групи: особисті та виробничі.

Зокрема, особисті потреби - це потреби людей в предметах споживання, в споживчих товарах і послугах; виробничі - потреби підприємств і організацій у засобах виробництва, в інвестиційних товарах (сировині, матеріалах, машинах, приладах і т.д.).

Всі особисті потреби по важливості і терміновості задоволення діляться на первинні (потреби в засобах існування) і вторинні (альтернативні потреби вибору). До первинних належать потреби в предметах першої необхідності, що забезпечують існування людини (в їжі, одязі, житлі і т.д.), до вторинних - всі інші потреби вибору, тобто культурні потреби і потреби в предметах розкоші (в книгах, заняттях спортом, прикрасах, туристичних поїздках і т.д.)

По виду задоволення потреби діляться на індивідуальні і колективні.

Згідно наведених понять, в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» звільненню від сплати судового збору підлягають, по-перше, лише фізичні особи, по-друге, за позовами, пов`язаними з порушеннями їх прав, як споживачів, за індивідуальними замовленнями щодо придбання, замовлення, використання продукції, роботи, послуг для особистих потреб, тобто потреб життєзабезпечення.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів за необліковану електричну енергію, що виявлено при перевірці дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії на об`єкті відповідача (за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, 13, прим.41).

Правовідносини сторін у справі врегульовані публічним договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, умови якого розміщені на сайті позивача, та, в частині, що не врегульована публічним договором, договором, який був укладений між сторонами раніше - про постачання електричної енергії №608700 від 17.06.2013.

Вказаний договір (№608700) укладений між позивачем, як постачальником та відповідачем як споживачем для забезпечення електроустановок споживача по об`єктах визначених додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії. Додатком №11 до договору визначений об`єкт відповідача магазин за адресою: вул. Кремлівська (нині Січеславська), буд.13. прим.41.

Згідно акту №008997 від 11.06.2020 порушення зафіксовано на об`єкті споживача (ФОП Великород Олександр Володимирович), магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).

Зустрічний позов, який повернутий оскаржуваною ухвалою від 09.01.2023, обґрунтований безпідставним нарахуванням грошових коштів за актом про порушення №008997 від 11.06.2020.

Згідно визначення поняття «магазин», наведеного у тлумачному словнику це приміщення для роздрібної торгівлі; крамниця.

На підставі викладеного, поставка електричної енергії відповідачу на об`єкт «магазин» не може вважатись такою, що пов`язана із індивідуальним власним споживанням фізичною особою ОСОБА_1 послуги (електричної енергії) для особистих потреб життєзабезпечення (власного житла). Вказаного апелянтом не спростовано.

З цих підстав на нього не може розповсюджуватись пільга у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбачена ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведене не спростовує того факту, що відповідач є власником об`єкту нерухомого майна магазину за адресою: вул. Кремлівська (нині Січеславська), буд.13. прим.41, та споживачем в розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії», втім, заявник ( ОСОБА_1 ), з урахуванням встановлених обставин справи, не підпадає під звільнення від сплати судового збору саме в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

З цих підстав суд відхиляє доводи заяви апелянта щодо надання судом пріоритету Закону України «Про судовий збір» над іншими Законами.

Відтак, апелянтом не усунуто у повному обсязі недоліків апеляційної скарги, а саме, - не сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно ч.6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не усунуто недоліків апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Щодо заяви (клопотання) про скасування ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі (від 01.08.2022) та залишення позову без розгляду, поданої одночасно із апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції зазначає, що частина 1 ст.255 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

З аналізу даної норми Господарського процесуального кодексу України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі (наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 по справі № 918/361/18, від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 10.11.2021 у справі №922/1543/19, від 14.12.2022 у справі №920/1346/21, ухвалі від 22.12.2022 у справі №908/1966/22).

Ухвала від 01.08.2022 про відкриття провадження у справі не підлягає оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Вказане є підставою для повернення апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч.5 ст. 260 ГПК України.

З цих підстав не приймаються доводи скарги і заяви про підписання первісного позову неуповноваженою особою та не може бути задоволена заява про скасування ухвали від 01.08.2022, подана одночасно із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 258, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 (апеляційна скарга № б/н від 20.01.2023 на 50 аркушах, а також заяву про усунення недоліків скарги № б/н від 06.03.2023 на 9 аркушах) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 у справі №904/2143/22 скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік