РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2023Справа № 910/6692/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Літвінової М.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/6692/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" (вул.Лейпцизька, буд. 3А, м. Київ, 01015)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (вул. Ігорівська, буд. 11, Літера Б, м.Київ, 04070)

про стягнення 350 129, 95 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський Хлібокомбінат» (далі - відповідач) про стягнення 350 129, 95 грн, з яких: 342 161, 80 грн - заборгованість, 7 968, 15 грн - штрафні санкції.

05.08.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

23.08.2022 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6692/22, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 між ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" (постачальник) та ТОВ «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (споживач) було укладено комерційну пропозицію №ЮК/21/02/16 до договору про постачання електричної енергії споживачу.

У подальшому з 01.08.2021 набрала чинності комерційна пропозиція №ЮК/21/07/35/С до договору про постачання електричної енергії споживачу, що була укладена між ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" (постачальник) та ТОВ «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (споживач) 26.07.2021.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами шляхом приєднання споживача до цього договору, з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та є однаковим для всіх споживачів.

Згідно з п. 1.1 договору за ним постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником виключно після надання споживачем заяви на постачання електричної енергії за формою відповідно до додатку № 1 відповідної комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 цього договору.

Постачання електроенергії у розрахунковому періоді постачальником здійснюється у відповідності до погодинних обсягів споживання електричної енергії, які зазначені споживачем в заяві-приєднанні та скориговані відповідно до цього договору (п. 2.3 договору).

У п. 4.1 договору сторони погодили, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору.

У силу п. 5.2 договору споживач зобов`язується, серед іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

У п. 6.1 закріплено право постачальника, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

У п. 4.8 договору сторони погодили, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України.

Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі, що визначається цим договором та зазначається у комерційній пропозиції, яка є додатком № 2 до цього договору.

За порушення споживачем строків оплати за цим договором постачальник в односторонньому порядку має право нарахувати санкції, передбачені договором за таке порушення, та здійснити зарахування вже отриманих від споживача коштів по договору в рахунок стягнення суми зазначених санкцій.

Згідно з п. 12.7 договору останній укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції (додаток № 2), яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

У п. 2 комерційної пропозиції №ЮК/21/07/35/С сторони погодили спосіб визначення ціни за поставлену електричну енергію, а у п. 4 - спосіб та порядок її оплати. Так, оплата здійснюється на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника, який визначений у договорі або розрахункових документах, на умовах узгодженого між сторонами графіка оплати за замовлений обсяг. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором через: банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем згідно графіка оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

У п. 5 комерційної пропозиції визначено, що розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (місяцем поставки), відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом у передбачених законом випадках), на підставі отриманого споживачем від постачальника рахунка, у якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію.

У п. 10 комерційної пропозиції визначено, що договір набирає чинності з дня підписання заяви-приєднання та діє до 31.12.2021. Договір вважається автоматично продовженим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не направила другій стороні письмове повідомлення про розірвання договору за 21 день до дня його закінчення.

Інформування споживача, з яким укладено договір, про зміни в умовах договору, про закінчення терміну дії, зміну тарифів, суми до сплати по рахунках, виставлених згідно з умовами договору, строки їх оплати, про відключення, іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін або може бути корисною для споживача, може здійснюватися шляхом направлення відповідної інформації: через особистий кабінет на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет, засобами електронного зв`язку на електронну адресу, вказану у договорі, смс-повідомлення на номер, який зазначений у договорі, тощо (п. 13 комерційної пропозиції).

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив, що протягом лютого - травня 2022 року ним було здійснено постачання електричної енергії відповідачу відповідно до комерційної пропозиції, переліку точок комерційного обліку об`єктів ЕІС-кодів та договірних величин постачання електроенергії, заявлених споживачем, про що позивачем були складені акти № UC00-001126 від 28.02.2022 на суму 144 306, 16 грн, № UC00-001442 від 31.03.2022 на суму 91 288,44 грн, № UC00-001920 від 30.04.2022 на суму 83 886,30 грн, № UC00-002350 від 31.05.2022 на суму 22 680,90 грн та виставлені відповідні рахунки на оплату № ЕЕ/22-03/086 від 17.03.2022, № ЕЕ/22-04/086 від 14.04.2022, № ЕЕ/22-05/086 від 11.05.2022 та № ЕЕ/22-06/086 від 09.06.2022.

Крім цього, обставини щодо постачання відповідачу у період з 01.02.20222 по 10.05.2022 електричної енергії у вказаних позивачем обсягах підтверджуються «Інформацією щодо споживання електричної енергії ТОВ «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ»» ПАТ «Запоріжжяобленерго» (лист №007-66/3737 від 01.08.2022).

Утім, обсяги поставленої електричної енергії за період з лютого по травень 2022 року споживачем оплачені не були, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 ЦК України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 275 ГК України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Так, ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії визначено як продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.

Відповідно до частин 1, 2, 8 ст. 56 названого Закоун постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

До укладення договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник має надати споживачу інформацію про істотні умови договору та про наявний вибір порядку та форм виставлення рахунка і здійснення розрахунків.

Стаття 58 названого Закону закріплює право споживача, серед іншого, купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.

Так, п.1.2.1 названих Правил унормовано, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку (п. 3.1.1 Правил).

Електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам для укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному вебсайті, про що повідомити Регулятора (п. 3.1.5 Правил).

Відповідно до п. 3.1.7 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

У силу п. 3.1 9 Правил споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Згідно з п. 3.2.1 Правил електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних вебсайтах.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (п. 3.2.14 Правил).

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (п. 4.1 Правил).

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 Правил).

Згідно з п. 4.8 Правил форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Як уже зазначалося, у п. 4 комерційної пропозиції №ЮК/21/07/35/С сторони погодили, що оплата здійснюється на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника, який визначений у договорі або розрахункових документах, на умовах узгодженого між сторонами графіка оплати за замовлений обсяг. Розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем згідно графіка оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

У п. 5 комерційної пропозиції визначено, що розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (місяцем поставки), відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом у передбачених законом випадках), на підставі отриманого споживачем від постачальника рахунка, у якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію.

Відтак суд погоджується з твердження позивача про те, що в силу приписів вищенаведених норм законодавства та положень комерційної пропозиції №ЮК/21/07/35/С від 26.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу у відповідача виник обов`язок з оплати вартості поставлених позивачем протягом лютого - травня 2022 року обсягів електричної енергії, строк виконання якого станом на момент звернення з даним позовом є таким, що настав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» заборгованості з оплати вартості спожитої електричної енергії за період з лютого по травень 2022 року у загальній сумі 342 161, 80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 7 968,15 грн пені за період з 12.07.2022 по 28.07.2022.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як уже зазначалося, п. 4.8 договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

У п. 8 комерційної пропозиції також погоджено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто у розумінні наведеної норми право на нарахування пені виникає у кредитора від дня, коли зобов`язання мало бути виконано і припиняється через 6 місяців, якщо інше не встановлено договором.

При цьому у межах початкової та кінцевої дати права на нарахування, визначених за приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, фактичний період (кількість днів), за який стягується пеня, визначається на власний розсуд самого кредитора.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок, суд зазначає, що спірна сума пені нарахована Товариством на усю суму заборгованості без розбивки її на помісячні суми боргу за загальний період з 12.07.2022 по 28.07.2022, кінцева дата якого не виходить за межі 6-місячного строку, визначеного за правилами ч. 6 ст. 232 ГК України по кожному з актів та рахунків окремо, а відтак з відповідача підлягає стягненню пеня у загальній сумі 7 968,15 грн за заявлений позивачем період нарахування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 231, 232, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (вул. Ігорівська, буд. 11, Літера Б, м. Київ, 04070, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" (вул. Лейпцизька, буд. 3А, м. Київ, 01015, ) 342 161 (триста сорок дві тисячі сто шістдесят одну) грн 80 коп. заборгованості, 7 968 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 15 коп. пені, 5 251 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят одну) грн 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 10.03.2023.

Суддя М.Є. Літвінова