ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/737/22

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі № 911/737/22

У справі за позовом ОСОБА_1

до Садового товариства Заліське

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику учасників справи.

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/737/22 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) до Садового товариства Заліське (далі - відповідач) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів.

До суду 15.03.2022 року ОСОБА_1 подано заяву б/н від 14.03.2023 року про забезпечення позову, у якій позивач просить суд вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони Садовому товариству Заліське вчиняти будь-які дії на підставі чи на виконання протоколу № 1 загальних зборів Садівничого товариства Заліське від 22.06.2019 року.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконними рішень загальних зборів садівничого товариства Заліське (далі - СТ Заліське, Товариство), відповідно до якого загальні збори Товариства прийняли ряд рішень, що стосуються, в тому числі, стягнення коштів (штрафів) з членів СТ Заліське.

Позивач зазначає, що рішення, які прийняті відповідно до протоколу № 1 загальних зборів Товариства від 22.06.2019 року, прийняті з порушенням норм закону та статуту, а тому є незаконними, як наслідок, стягнення з членів СТ Заліське коштів буде також протиправним.

Заявник переконаний що у випадку визнання недійсним рішення загальних зборів Садівничого товариства Заліське від 22.06.2019 року повернення коштів, які були стягнуті з членів Товариства на підставі оспорюваного рішення можливе буде виключно в судовому порядку, оскільки СТ Заліське має право розпоряджатися своїми коштам, виключно згідно з кошторисом, який на затверджується рішенням загальних зборів може істотно ускладнити процес реституції.

На думку заявника, такі обставини свідчать про те, що вчинення посадовими особами СТ Заліське дій, на підставі та на виконання спірного протоколу № 1 загальних зборів Товариства від 22.06.2019 року містить в собі загрози для ефективного захисту, або поновлення порушених прав як позивача так і всіх членів СТ Заліське.

Також позивач, посилається на те, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/6199/19 від 01.02.2022 року провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України та ухвалою від 15.02.2023 року, заходи забезпечення позову, накладені згідно з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2019 року, за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства Заліське про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів - скасовано: знято заборону Садівничому товариству Заліське вчиняти будь-які дії на підставі чи на виконання протоколу № 1 загальних зборів Товариства від 22.06.2019 року.

Тому, на його думку у Садівничого товариства Заліське є можливість вчиняти будь-які дії на підставі чи на виконання протоколу № 1 загальних зборів Товариства від 22.06.2019 року, в тому числі припиняти постачання електричної енергії, а також стягувати кошти (штрафи) з членів садівничого товариства.

Тому невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши доводи заявника щодо необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, у даному випадку, саме на заявника покладено обов`язок доведення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Згідно приписів ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у разі невжиття таких заходів, а посилання заявника на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачами реальних дій, спрямованих на вчинення будь-яких протиправних дій на виконання спірного протоколу № 1, в тому числі незаконного припинення постачання електричної енергії, а також неправомірного стягнення коштів (штрафів) з членів Товариства, є недостатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на відсутність будь-яких доказів у справі, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів заявника, аргументи останнього є нічим іншим, як припущеннями.

Таким чином, заявником не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову, у спосіб визначений заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів заявника. А подана заява обґрунтована власними припущеннями заявника, що не є достатніми підставами для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачами будь-яких протиправних дій, спрямованих на припинення постачання електричної енергії, а також безпідставне стягнення коштів (штрафів) з членів Товариства, як і не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальне законодавство пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви б/н від 14.03.2023 року ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін