ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 березня 2023 року Справа № 915/394/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченко О. В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ» (, 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 Б, адреса для листування 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17; e-mail: )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Куянова Вячеслава Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про: вилучення об`єкта лізингу та стягнення штрафних санкцій.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою від 07.03.2023 № 714 (вх. № 2989/23 від 13.03.2023), в якій просить суд:

- вилучити у Фізичної особи підприємця Куянова Вячеслава Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) та передати власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ» () об`єкт лізингу загальний легковий хетчбек Chery, моделі TIGGO 4, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 ;

- стягнути з Фізичної особи підприємця Куянова Вячеслава Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Позивача неустойку за неповернення об`єкту лізингу у розмірі 200 000,00 грн;

- стягнути з Фізичної особи підприємця Куянова Вячеслава Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 5684,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання Відповідачем умов договору фінансового лізингу від 20.07.2021 № 210720-2/ФЛ-Ф-А, що призвело до його розірвання, та, як наслідок, обов`язку Відповідача повернути об`єкт лізингу Позивачу та виникли підстави щодо стягнення неустойки.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява від 07.03.2023 № 714 (вх. № 2989/23 від 13.03.2023) не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовної заяви вбачається, що Позивачем заявлено дві вимоги, одну немайнового характеру, іншу майнового характеру та сплачено судовий збір в розмірі 5 684,00 грн.

При цьому, позивач стверджує, що вимога про вилучення та передачу власнику об`єкта лізингу є вимогою немайнового характеру, з посиланням на п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 № 910/13737/19, згідно з яким Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Разом з тим, Позивачем не взято до уваги висновки, викладені Великою Палатою в п. п. 54 56 вищезазначеної постанови, а саме: будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Позивачем самостійно визначена вартість об`єкта лізингу згідно з актом прийому - передачі об`єкту лізингу в розмірі 392 112,00 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, Позивачем сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру.

Отже, всупереч вимог статті 164 ГПК України, Позивач до позовної заяви не надав доказів, підтверджуючих сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. 162, ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 164, 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву від 07.03.2023 № 714 (вх. № 2989/23 від 13.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ», залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ» усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в строк, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗІНГ», що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

4. Суд звертає увагу сторін на те, що у зв`язку з критичною ситуацією, що склалась із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, в частині відсутності асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції, враховуючи рекомендації ДСА України викладені у листі від 19.11.2020 вих.№15-211163/20, суд РЕКОМЕНДУЄ сторонам разом із першою заявою по суті справи подати заяву про надсилання їм процесуальних документів на електронну пошту, для забезпечення належного обміну процесуальними документами, та (або) заяву про повідомлення щодо часу та місця розгляду справи шляхом направлення SMS-повідомлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ткаченко