ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" березня 2023 р. м. ХарківСправа № 922/717/22

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк", м.Київ
до Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради, м.Харків
про стягнення 42146,43 доларів США (що еквівалентно 1181558,31грн.)
за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Безродний О.В.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укрсиббанк" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради (надалі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 42146,43 доларів США (що станом на 14.02.2022 еквівалентно 1181558,31грн.)

Ухвалою від 19.07.2022 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

13 жовтня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість. У даному відзиві відповідачем також заявлено клопотання про продовження строку на подання відзиву.

Також, 13.10.2022 відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

18 жовтня 2022 року на електронну адресу та 21.10.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він з доводами відповідача не погодився та наполягав на задоволенні позовних вимог. Також, позивач заперечив проти наявності підстав для закриття провадження у справі.

Ухвалою від 23.01.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено підготовче засідання на 17.02.2023.

У підготовчому засіданні 17.02.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.03.2023.

У судовому засіданні 08.03.2023 судом оголошено перерву до 15.03.2023.

Представник позивача у судове засідання 15.03.2023 не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 42 ГПК України учасникам справи надано право брати участь у судових засіданнях. В той же час, пунктом 3 частини 2 статті 42 ГПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Оскільки у даному випадку явка представника позивача не визнавалася судом обов`язковою, позивач вправі на власний розсуд використовувати своє право на участь у засіданнях з розгляду даної справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.03.2023 наполягав на задоволенні раніше поданої заяви про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).

Однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №922/2447/21, залишеним без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 та Верховного Суду від 13.01.2022 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради про стягнення збитків в розмірі 42 146,43 доларів США, що еквівалентно 1171110,20грн., шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 відмовлено.

Сторонами у справі № 922/2447/21 та у даній справі №922717/22 є позивач - АТ "Укрсиббанк" і відповідач - Харківська міська рада. Отже, суб`єктний склад сторін у даній справі та справі №922/2447/21 є однаковим.

Предметом позову у названих справах є стягнення збитків в розмірі 42146,43 доларів США (але еквівалент даної суми у гривнях відображено у обох справах в різних розмірах відповідно до курсу валют станом на момент звернення з відповідним позовом), за отриману у власність територіальної громади м. Харкова квартири АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 .

Правовими підставами позову у даній справі та справі №922/2447/21 є статті 22, 611, 1231, 1277 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 229 Господарського кодексу України.

Фактичні підстави позову у названих справах зводяться до відшкодування відповідачем позивачу збитків, згідно з положеннями статей 1231 та 1277 ЦК України, у розмірі заборгованості, що виникла за договором про надання споживчого кредиту у позичальника - ОСОБА_1 , яка в подальшому померла та майно якої визнано відумерлою спадщиною.

В обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми збитків в розмірі 42 146,43 доларів США, в якості доказів, які підтверджують обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову у справі № 922/2447/21 та у вказаній справі, позивачем додано: копії судових рішень у справі № 644/3546/17, копії договору про надання споживчого кредиту № від 07.03.2008, копія договору іпотеки від 07.03.2008, копія інформаційної довідки з ДРРПнаНМ від 28.04.2021, довідка-розрахунок заборгованості по кредитному договору, виписка з рахунку позичальника.

Таким чином, за суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову справи №922/717/22 та №922/2447/21 є тотожними.

Фактично, звертаючись до суду з новим позовом з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами позивач в новому судовому процесі у даній справі намагається вдруге вирішити тотожній спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але за наявності, зокрема, нових доказів, які він не подав до суду під час розгляду справи №922/2447/21. Звернення до суду з тотожнім позовом направлено на спробу переглянути висновки суду за результатами розгляду попереднього позову у справі №922/2447/21, що не відповідає принципу юридичної визначеності.

Позивач, вказуючи інші додаткові норми матеріального права як підстави позову, в їх обґрунтування фактично посилається на ті ж самі обставини, які були ним наведені у справі №922/2447/21, доповнюючи їх новими доводами та доказами.

В той же час, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

Вирішення спору у даній справі по суті фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішенням суду у справі № 922/2447/21, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у даній справі №922/717/22 позивач посилається на додаткові докази, які не подавалися ним у справі №922/2447/21, а саме: виписки за кредитним договором за період з 07.03.2008 по 02.02.2022 та меморіальний ордер від 07.03.2008. Вказані докази позивач надає у даній справі на підтвердження факту надання 07.03.2008 кредитних коштів ОСОБА_1 в розмірі 46000,00 доларів США.

Суд наголошує, що саме через відсутність цих доказів у справі №922/2447/21 суди дійшли висновку про недоведеність позовних вимог АТ "Укрсиббанк".

Втім, штучно заявляючи спір у даній справі, яка фактично є тотожною справі №922/2447/21, позивач намагається переглянути остаточні рішення судів апеляційної та касаційної інстанції з того ж самого спору.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності та оперативності судового процесу.

Отже, за наявністю двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами існують передумови для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

З огляду на зазначене, з метою дотримання права на справедливий суд, зокрема недопущення повторного перегляду та переоцінки спірних правовідносин, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, суд відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України закриває провадження у справі в зв`язку з тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Подібні висновки викладені в останніх постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 917/655/20, та від 27.07.2021 у справі № 911/3029/20 в яких досліджувалось питання правомірності закриття провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Керуючись статтями 231, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №922/717/22 за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради про стягнення 42146,43 доларів США (що еквівалентно 1181558,31грн.) - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 20.03.2023.

Суддя М.В. Калантай