ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.03.2023м. ДніпроСправа № 904/2962/22
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (вх.№4185/23 від 26.01.2023) про ухвалення додаткового судового рішення у справі
про стягнення 176 145 грн. 31 коп.
Без повідомлення (виклику) представників сторін
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської області, пров. Берестовий, буд. 19; ідентифікаційний код 39294236) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор С" (53400, м. Марганець Дніпропетровської області, вул. Лермонтова, буд. 16, кв. 48; ідентифікаційний код 39620638) про стягнення 176 145 грн. 31 коп. - задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор С" (53400, м. Марганець Дніпропетровської області, вул. Лермонтова, буд. 16, кв. 48; ідентифікаційний код 39620638) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської області, пров. Берестовий, буд. 19; ідентифікаційний код 39294236) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості, 3 013 (три тисячі тринадцять) грн. 15 коп. - 3% річних, 9 774 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. - інфляційних нарахувань та 641 (шістсот сорок одна) грн. 81 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" у заяві (вх.№4185/23 від 26.01.2023) про ухвалення додаткового рішення просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (вх.№4185/23 від 26.01.2023) про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, постановлено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснювати без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Як вбачається, у рішенні судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви; додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: - договір про надання правової допомоги; - довіреність; - ордер; - доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, надано:

- копію договору від 31.08.2022 №149 про надання правничої допомоги (а.с.31-36);

- копію додаткової угоди від 31.08.2022 №1 до договору про надання правничої допомоги №149 (а.с.37);

- копію платіжного доручення від 01.09.2022 №70 на суму 6 000 грн. 00 коп. (а.с.8);

- ордер від 08.09.2022 серії АЕ №1152117 (а.с.38);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.09.2018 серії ДП №3866 (а.с.39).

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс", як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "Аріадна" укладено Договір від 31.08.2022 №149 про надання правничої допомоги (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги:

2.1.1. Перевіряє відповідність вимогам українського законодавства внутрішніх документів клієнта, візує їх, надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні вказаних документів.

2.1.2. Приймає участь в підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов`язання.

2.1.3. Представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

2.1.4. Партнери адвокатського об`єднання та/або адвокати, (виступаючи як захисники), здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників), у випадках, передбачених кримінально процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України.

2.1.5. Узагальнює та аналізує;

- практику розгляду судових та інших справ;

- спільно з іншими підрозділами клієнта результати розгляду претензій;

- практику укладення та виконання договорів;

- надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків.

2.1.6. Надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта в процесі здійснення діяльності.

2.1.7. Інформує клієнта, на його запит, про зміни в законодавстві, організовує спільно з іншими підрозділами вивчення керівними працівниками та спеціалістами клієнта нормативних актів, які стосуються їх діяльності.

Пунктом 2.7. Договору визначено, що ля надання правничої допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає: Зосименко Світлану Георгіївну, Бесчасову Дар`ю Олегівну.

Відповідно до пункту 3.1.4. Договору клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: оплачувати правничу допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує у розмірі, визначеному у додатку № 1 до Договору.

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку (пункт 4.2. Договору).

При розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в додатку № 1 до Договору, враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 4.5. Договору за результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням на електронну пошту або надасться особисто.

Пунктом 4.6. Договору визначено, що акт про надання правничої допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.

Відповідно до пункту 4.7. Договору сума, вказана в додатку № 1 до даного договору, може коригуватися згідно офіційного індексу інфляції.

Згідно з пунктом 8.5. Договору в акті, зазначеному в пункті 4.5. Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги; в цьому випадку сторони керуються умовами акту.

Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього; дія договору припиняється через один рік з дня його укладення (пункт 7.1. Договору).

Пунктом 1 Додаткової угоди від 31.08.2022 №1 до Договору про надання правничої допомоги №149 визначено, що загальна сума послуг по наданню правничої допомоги за даним Договором складає 6 000 грн. 00 коп. Оплата правничої допомоги, що надається адвокатами адвокатського об`єднання, здійснюється клієнтом шляхом оплати готівкою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

Проте, з документів, які надані в якості доказів понесених позивачем судових витрат, не вбачається, що такі витрати були понесені саме у справі №904/2962/22.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи відсутній акт, складений за результатами надання правничої допомоги, складання якого передбачено умовами Договору та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням того, що позивач не надав належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2962/22, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (вх.№4185/23 від 26.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6 000 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИІРШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (вх.№4185/23 від 26.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор С" (53400, м. Марганець Дніпропетровської області, вул. Лермонтова, буд. 16, кв. 48; ідентифікаційний код 39620638) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроюбекс" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської області, пров. Берестовий, буд. 19; ідентифікаційний код 39294236) 6 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання додаткового рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

16.03.2023