ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. Справа№ 925/131/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бурмака С.А.

від відповідача: Гончар Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юрія"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022, повний текст складено 04.05.2022

у справі №925/131/22 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Юрія"

до Приватного підприємства "Скай Лайн"

про стягнення 1 139 414,55 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Юрія" звернулось в Господарський суду Черкаської області із позовом до Приватного підприємства "Скай Лайн" з вимогами про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 1139414,55 грн, а також про відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги пред`явлені на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Зокрема позивач стверджував про безпідставне отримання відповідачем спірних грошових коштів, оскільки перевезення вантажу згідно договору фактично не було здійснено ПП "Скай Лайн".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами наявні договірні відносини, що регулюються нормами зобов`язального права, зокрема, положеннями глави 64 "Перевезення" ЦК України, а відповідач набув спірні грошові кошти за наявності достатніх правових підстав - договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №114 від 10.12.2015. Договірний характер правовідносин, за висновками суду першої інстанції, виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22 скасувати повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, за неповного з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для справи.

Так, апелянт стверджує, що:

- позивач не надавав будь-яких доручень відповідачу на перевезення товару автомобільним транспортом по ТТН на загальну суму 1 139 414,55 грн, а тому без відповідної заявки замовника відповідач не міг здійснювати надання послуг з перевезення;

- перевезення не відбулось, оскільки відсутні відомості про отримання товару в місці його поставки вантажоодержувачем;

- суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам та безпідставно визнав встановленими обставини виконання відповідачем належним чином договірних відносин із перевезення, тоді як, органами досудового слідства встановлено, що на підставі підроблених ТТН позивач з вересня 2020 по червень 2021 перерахував відповідачу грошові кошти за роботу, яку фактично останній не здійснював;

- відповідач не надавав послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, що могло бути підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків за договором, а безпідставно набув кошти у зв`язку із підробкою ТТН та введення позивача в оману.

До матеріалів апеляційної скарги подано додаткові докази, перелік яких наведено в додатках, разом з клопотанням про визнання поважними причини пропуску строку на подання доказів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ "Юрія" в повному обсязі, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження у сіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідач зазначає, що:

- ПП «СКАЙ ЛАЙН» по телефону (дане право передбачено п. 2.1. Договору №114) отримувало від ПрАТ «Юрія» замовлення на перевезення вантажу транспортними засобами та отримувало від ПрАТ «Юрія» під час надання транспорту на завантаження продукцією товаро-транспортні накладні, в яких міститься зазначення пункту навантаження та розвантаження, зазначено відповідальну особу вантажовідправника із вказівкою посади, прізвища, ім`я, по батькові, а також міститься підпис відповідальної особи ПрАТ «Юрія» та відбиток печатки відділу збуту ПрАТ «Юрія»;

- ТТН, що містяться в матеріалах справи мають відтиск печатки позивача, підпис особи, відповідальної за здійснення відповідної операції, а позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів протиправності використання його печатки чи доказів її втрати, так само і не доведено, що відповідні накладні отримано не відповідальною особою за здійснення відповідних операцій;

- між ПП «СКАЙ ЛАЙН» та ПрАТ «Юрія» є діючий договір перевезення вантажу, наявні належним чином оформлені ТТН, підписані між сторонами акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), що в сукупності свідчить про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України.

Також відповідачем подавались письмові пояснення по справі (вх. № 09.1-1/16015/22 від 12.10.2022).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Попікова О.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 постановлено витребувати у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/131/22 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №925/131/22. Копію ухвали надіслано суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Юрія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 08.08.2022. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03.08.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 03.08.2022.

Розгляд справи відкладався, в судових засіданнях оголошувались перерви, у зв`язку з військовою агресією проти України судовий розгляд не відбувався.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023, у зв`язку з тим, що суддю Попікову О.В. 11.01.2023 обрано XIX позачерговим З`їздом суддів України членом ВРП, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/131/22.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юрія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Розгляд клопотань

Позивачем в апеляційній скарзі викладено клопотання про визнання поважними причини неподання в суді першої інстанції доказів, що були долучені до матеріалів апеляційної скарги.

Також 06.10.2022 позивачем подано клопотання про долучення нових доказів.

Колегія суддів, розглянувши заявлені клопотання апелянта, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи цих клопотань та заперечень на них, протокольною ухвалою від 14.11.2022 задовольнила їх та залучила до матеріалів подані апелянтом докази.

05.12.2022 через електронний суд від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до направлення обвинувального акта по кримінальному провадженню до суду та винесенню рішення у кримінальній справі.

Аналогічне клопотання було подано відповідачем 17.01.2023.

Протокольною ухвалою від 01.03.2023 клопотання про зупинення провадження у справі залишено без задоволення за відсутності підстав щодо його задоволення.

Явка представників сторін

В судове засідання 01.03.2023 з`явились представники сторін.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.03.2023 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10 грудня 2015 року між ПрАТ «Юрія» (замовник за договором, позивач у справі) та ПП «СКАЙ ЛАЙН» (перевізник за договором, відповідач у справі) було укладено договір №114 про перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір), згідно умов якого перевізник зобов`язався доставити (перевезти) автомобільним транспортом ввірений замовником для перевезення вантаж (згідно із транспортною накладною) з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати його уповноваженій на одержання особі (одержувачеві вантажу), а замовник зобов`язався сплачувати за перевезення вантажу плату.

Згідно п. 2.1. Договору замовлення транспортних засобів для перевезення вантажу здійснюється замовником по телефону, факсу, електронній пошті.

Згідно п. 4.3. Договору розрахунок вартості перевезення за цим договором здійснюється на підставі даних, які містяться у дорожніх листах та доданих до них товарно-транспортних накладних та згідно підписаних обома сторонами актах наданих послуг. Відповідно до цих даних перевізник оформляє рахунки та надає замовнику до оплати.

Як стверджує позивач в своїй заяві по суті спору, ПП «СКАЙ ЛАЙН» в період з вересня 2020 року по червень 2021 року було оформлено ТТН на перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідача (модель Scania P94 DB фургон-рефрижератор державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 ) на загальну суму 1 139 414,55 грн, однак перевезення фактично не здійснювалось і господарські операції на замовлення позивача не відбувались.

Позивач заперечує здійснення замовлення відповідачу в спірний період на перевезення вантажу з посиланням на відсутність відміток в ТТН про отримання вантажу, та відсутність реєстрації перевізника в журналах обліку руху найманого транспорту на підприємстві ПрАТ «Юрія» для вивозу готової продукції кінцевим отримувачам.

13.01.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №33 про стягнення безпідставно отриманих коштів відповідачем з мотивів ненадання послуг з перевезення, відсутності замовлень, відсутності факту навантаження продукції тощо (том 1 а.с.241-249).

Відповідач (перевізник) відхилив претензію як безпідставну (том 1 а.с.250-253).

Оскільки позивач оплатив усі виставлені відповідачем рахунки на оплату перевезень вантажу за спірний період в сумі 1 139 414,55 грн, а перевезення фактично не здійснювалось, то ПрАТ «Юрія» вважає, що означена сума підлягає поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно отримана ПП «СКАЙ ЛАЙН». Наведене стало підставою для пред`явлення позову у цій справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом розгляду у цій справі є заявлені позивачем до відповідача вимоги повернути безпідставно набуте майно на підставі ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми цієї статті застосовуються під час вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20).

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Поряд з цим, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що між сторонами, зокрема, в спірний період мали місце наявність договірних правовідносин з перевезення вантажу автомобільним транспортом. Відповідний договір є чинним, у встановленому законом порядку його презумпцію не спростовано, сторонами не розірваний.

Зі змісту узгоджених сторонами умов договору слідує, що, уклавши відповідний правочин, учасниками правовідносин не було визначено конкретну ціну договору, але вона визначається виходячи з даних, які містяться у дорожніх листах та доданих до них товарно-транспортних накладних та згідно підписаних обома сторонами актах наданих послуг (п. 4.3 Договору). Тобто сторони обумовили виникнення у позивача зобов`язання з оплати наданих відповідачем за Договором послуг з перевезення вантажу на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг).

Північним апеляційним господарським судом встановлено, що оформленні в період з вересня 2020 року по червень 2021 року ТТН складено, зокрема, задля фіксації факту завантаження в автомобільний транспорт відповідача вантажу для здійснення його перевезення на регіональні структурні підрозділи ПрАТ «Юрія» - РСП м. Суми, РСП м. Миколаїв, РСП м. Дніпро, - згідно умов Договору.

Вказані ТТН містять заповнені графи пункту навантаження та розвантаження, відповідальної особи вантажовідправника із вказівкою посади, прізвища, ім`я, по батькові ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), підпис відповідальної особи ПрАТ «Юрія» та відбиток печатки відділу збуту ПрАТ «Юрія», що здійснював відпуск товарно-матеріальних цінностей з місця завантаження. Також в рядках «прийняв водій/експедитор», «здав водій/експедитор», «прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» на вказаних ТТН міститься прізвища, ім`я, по батькові водія, що здійснював перевезення та підпис особи, що отримала вантаж.

Факт належного виконання відповідачем зобов`язань з перевезення вантажів у спірний період за відповідними ТТН зафіксовано сторонами в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 90-102, том 2), що підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб. Будь-яких зауважень щодо обсягів та строків перевезення зі сторони замовника ці акти не містять.

На запитання суду апеляційної інстанції щодо наявності повноважень у представників сторін підписувати документацію на виконання договору перевезення вантажу з боку, зокрема, позивача представник ПрАТ «Юрія» в засіданні суду від 01.03.2023 підтвердив їх повноважність.

Отже, в момент підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) саме на уповноважену особу позивача покладено обов`язок з перевірки факту належного надання послуг з перевезення згідно умов Договору. Відтак, підписавши ці акти, ПрАТ «Юрія» підтвердило факт здійснення господарської операції та отримання цих послуг.

В контексті наведеного необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - «non concedit contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

По суті згаданий принцип римського права venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud. Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20, від 09.06.2021 у справі № 911/3039/19, від 08.09.2021 у справі № 910/10444/20, від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18).

Водночас, наполягаючи на фактичному невиконанні відповідачем зобов`язань з перевезення вантажу, позивач в суді першої інстанції з посиланням на надану охоронною фірмою ТОВ «Сакура Ко» інформацією вказував на те, що в журналі обліку руху автотранспорту для вивозу готової продукції з території ПрАТ «Юрія» відсутні відомості про реєстрацію виїзду автомобіля відповідача - Scania P94 DB фургон-рефрижератор, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 у відповідний період.

Проте, наданий позивачем лист ТОВ «Сакура Ко» № 03 від 04.02.2022 (том І а.с. 29) не може бути визнаний як належний і допустимий доказ в підтвердження доводів апелянта про фактичне невиконання відповідачем зобов`язань за ТТН, що були оформлені в період з вересня 2020 року по червень 2021 року, адже умовами укладеного між сторонами цього спору договору не передбачено у відповідача обов`язку здійснювати відповідні дії з реєстрації на КПП задля підтвердження факту перевезення. До того ж, як підставно зауважено місцевим господарським судом, відносини позивача з третьою особою (послуги охорони території позивача) ніяк не впливає на права та обов`язки перевізника за окремим договором перевезення.

Відносно приєднаних до матеріалів апеляційної скарги нових доказів судова колегія зауважує, що вони також не можуть бути покладені в основу висновку про фактичне невиконання відповідачем перевезення за означеними ТТН, оскільки такі документи лише засвідчують факт наявності правовідносин між позивачем та третіми особами (іншими перевізниками). При цьому позивач, здійснюючи свою господарську діяльність, не позбавлений права в один день залучити декількох перевізників для перевезення вантажу між своїми регіональними структурними підрозділами.

Також визнаються не переконливими твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи заявки на здійснення перевезення у спірний період, адже у відповідності до положень п. 2.1 Договору замовлення транспортних засобів для перевезення вантажу може здійснюватися замовником по телефону. Відтак, відсутність документального підтвердження надання позивачем замовлення на транспорт не є визначальним при встановленні факту здійснення господарської операції з перевезення.

Аргументація апеляційної скарги в частині наявності досудового розслідування відносно підробки працівником позивача ТТН не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки в силу приписів ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду. Відповідного вироку в кримінальному провадженні не прийнято, а встановлені органом досудового розслідування попередні обставини в кримінальному провадженні не мають для господарського суду преюдиційного значення.

Посилання апелянта на висновок судового експерта, складеного 19.08.2022 в рамках кримінального провадження, не приймається до уваги, адже станом на час вирішення спору судом першої інстанції такого доказу не існувало.

У зв`язку з наведеним, а також беручи до уваги зазначені вище положення законодавства, надану судом правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, судова колегія вважає, що фактичні обставини у справі, встановлені під час її вирішення, підтверджують покладені в основу оскаржуваного рішення висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту безпідставного набуття чи збереження відповідачем майна позивача у розумінні приписів статті 1212 ЦК України. При цьому, колегія звертає увагу на те, що під час розгляду справи в апеляційному провадженні в судовому засіданні представник позивача наполягав на тому, що належною та єдиною матеріально-правовою підставою позову, за його переконанням, є ст. 1212 ЦК України та наполягав на задоволенні позову саме на підставі цієї норми. Відтак правові підстави для стягнення з ПП «СКАЙ ЛАЙН» 1 139 414,55 грн як безпідставно отриманих коштів відсутні. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог у цій справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Юрія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на позивача (скаржника).

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2022 у справі №925/131/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 21.03.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков