ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/13760/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.

учасники справи:

скаржник (кредитор) - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна - не з`явилася,

представник скаржника - адвокат Коваль Р.О., ордер № 1183902 від 14.03.2023

боржник - ОСОБА_1 , особисто

представник боржника - адвокат Меше О.П. (ордер №1174251 від 17.11.2021)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Лановенко Людмили Олегівни

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 29.06.2022

у складі судді: Мандичев Д.В.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 16.11.2022

у складі колегії суддів: Доманської М.Л., - головуючий, Гарник Л.Л., Грека Б.М.,

у справі за заявою

ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий виклад руху справи

1. У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/13760/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , боржник).

2. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.02.2021, поміж іншого, визнано кредитором по відношенню до боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. (далі - приватний виконавець Лановенко Л.О.) з грошовими вимогами на суму 115 944,42 грн. (вимоги другої черги).

3. У грудні 2021 року ОСОБА_1 подав до місцевого господарського суду заяву про перегляд ухвали від 10.02.2021 за нововиявленими обставинами, в якій просив поновити строк на подачу відповідної заяви;

змінити ухвалу попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 у цій справі в частині кредиторських вимог та відмовити у визнанні кредиторських вимог приватного виконавця Лановенко Л.О. з грошовими вимогами на суму 115 944,42 грн.

3.1. Як на нововиявлену обставину заявник вказав прийняття Господарським судом м. Києва рішення у справі № 910/13760/20 (910/16305/20) від 05.04.2021, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 та ухвалою Верховного Суду від 18.11.2021, на підставі яких встановлено відсутність виконання приватним виконавцем Лановенко Л.О. заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09.07.2012 у справі № 2601/7773/12 та відсутність здійснення будь-якого стягнення у виконавчому провадженні № 61340057.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Ухвалою від 29.06.2022 Господарський суд м. Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 за нововиявленими обставинами задовольнив;

скасував частково пункт 1 ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 у справі № 910/13760/20 у частині визнання кредитором по відношенню до боржника приватного виконавця Лановенко Л.О. з грошовими вимогами на суму 115 944,42 грн. (вимоги другої черги);

прийняв в скасованій частині нове рішення, яким відмовив приватному виконавцю Лановенко Л.О. у визнанні кредитором боржника на суму 115 944,42 грн.;

в іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 залишив без змін.

4.1. Судом під час розгляду справи встановлено такі обставини:

- 20.02.2020 приватним виконавцем Лановенко Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61340057 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду міста Києва;

- 03.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного нерухомого майна боржника;

- відповідно до протоколів проведення електронних торгів № 496491 від 12.08.2020 та № 503943 від 28.09.2020 торги не відбулись, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція;

- 29.09.2020 банком до приватного виконавця Лановенко Л.О. та ДП "Сетам" подано заяву щодо наміру залишити за собою нереалізоване майно за початковою ціною, визначеною на початок проведення електронних торгів, у розмірі 1 080 512 грн.;

- постановою приватного виконавця від 30.09.2020 в межах виконавчого провадження № 61340057 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу передано банку в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду міста Києва нерухоме майно на загальну суму 1 080 512 грн.;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 № 910/13760/20 (910/16305/20), яке набрало законної сили, встановлено недотримання вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" при передачі майна ПАТ "Універсал Банк" у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитом в іноземній валюті. У межах справи № 910/13760/20 (910/16305/20) визнано недійсними та скасовані документи та юридично значущі дії, на підставі яких майно боржника передано на користь ПАТ "Універсал Банк" у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 2601/7773/12 від 19.02.2018.

4.2. За встановлених обставин місцевий господарський суд дійшов висновку, що у зв`язку із відсутністю фактичного стягнення та звернення стягнення на майно боржника приватним виконавцем Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61340057, право виконавця на отримання основної винагороди відсутнє.

4.3. Суд наголосив, що провадження у справі № 910/13760/20 (910/16305/20) відкрито ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2020, у той час як пред`явлення та розгляду кредиторських вимог приватного виконавця Лановенко Л.О. на суму 115 944,42 грн здійснювався лише 10.02.2021.

4.4. Встановивши, що правові підстави для визнання грошових вимог приватного виконавця ґрунтувалися на необхідності виплати основної винагороди за передачу в межах виконавчого провадження майна боржника стягувачу, що в судовому порядку визнано незаконним, суд дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 у справі № 910/13760/20 про визнання грошових вимог приватного виконавця виконавчого та прийняття нового судового рішення в цій частині про відмову в визнанні кредитором боржника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою від 16.11.2022 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу приватного виконавця Лановенко Л.О. залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 про перегляд ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 у справі № 910/13760/20 за нововиявленими обставинами залишив без змін.

5.1. Апеляційний суд погодився із правильністю висновку місцевого суду про те, що у зв`язку із встановленням обставин відсутності примусового виконання відповідного виконавчого листа, відсутності фактичного стягнення та звернення стягнення на майно боржника приватним виконавцем Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61340057, право останньої на отримання основної винагороди в розмірі 115 944,42 грн. відсутнє, тобто відсутнє грошове зобов`язання боржника у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

5.2. Апеляційний господарський суд зазначив, що обставини, встановлені відповідними судовим рішенням, впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Суд звернув увагу, що встановлення у відповідному судовому рішенні, на яке посилається заявник, тієї обставини, що відповідна квартира не може бути примусово стягнута (у тому числі за виданим ПАТ "Універсал Банк" нотаріусом свідоцтвом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яке визнано недійсним та скасовано), є нововиявленою обставиною у розумінні норм ГПК України.

5.3. Доводи апеляційної скарги про те, що боржник звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд ухвали від 10.02.2021 за нововиявленими обставинами у справі № 910/13760/20 з пропуском строку для звернення до суду, суд визнав необґрунтованими, оскільки ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.2021 у цій справі причина пропуску встановленого пунктом 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими визнана судом поважною;

клопотання заявника про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 у справі № 910/13760/20 суд задоволено, процесуальний строк поновлено.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

6. Приватний виконавець Лановенко Л.О. 13.12.2022 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі № 910/13760/20.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/13760/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Білоус В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022.

8. Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2023 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 290 ГПК України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

9. Ухвалою від 23.02.2023 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця Лановенко Л.О. на ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у цій справі;

повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги приватного виконавця Лановенко Л.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 відбудеться 14.03.2023 о 12:00.

10. Автоматизованою системою документообігу суду у зв`язку із перебуванням судді Білоуса В.В. у відпустці для розгляду справи № 910/13760/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023.

11. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Меше О. надійшов відзив на касаційну скаргу приватного виконавця Лановенко Л.О., в якому адвокат просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення без змін.

12. В судовому засіданні 14.03.2023 уповноважені представники учасників справи надали пояснення в межах доводів та вимог касаційної скарги та заперечень на неї. Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу №910/13760/20 у встановлену дату.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (приватний виконавець Лановенко Л.О.)

13. Скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в частині надання правової оцінки наявності вимог кредитора у приватного виконавця в залежності від державної реєстрації права власності на майно, на яке було звернуто стягнення в межах виконавчого провадження, за стягувачем без урахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 27.05.2020 у справі № 927/943/16, від 07.09.2021 у справі № 462/1268/17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17. На думку скаржника, сама державна реєстрація права власності в силу положень статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є лише засвідченням державою вже набутого особою права, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18.

13.1. Також, на думку скаржника, судами попередніх інстанцій порушено частину першу статті 76 ГПК України щодо врахування рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 у справі № 910/13760/20 (910/16305/20) як належного доказу, оскільки на підставі такого рішення неможливо встановити заявлені заявником у заяві про перегляд заочного рішення обставини. При цьому, висновки ж судів першої та апеляційної інстанції зводяться до переоцінки вже наявних в матеріалах справи доказів, що прямо суперечить пункту 1 частини четвертої статті 320 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

14. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

17. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 13 - 13.1. описової частини цієї постанови.

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

18. Предметом судового розгляду у цій справі є вимога ОСОБА_1 (боржник у справі неплатоспроможність фізичної особи) про перегляд ухвали Господарського суду м. Києва від 10.02.2021 за нововиявленими обставинами в частині кредиторських вимог приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. в розмірі 115 944,42 грн.

Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішень судів попередніх інстанцій положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.

19. Поняття "зобов`язання" безпосередньо визначене у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, змістом зобов`язання є право вимагати та кореспондуючий йому обов`язок вчинити дії майнового характеру; юридичний зміст зобов`язання, як і іншого правовідношення, утворюють правомочності та обов`язки його суб`єктів, але, на відміну від інших правовідносин, правомочність набуває форми права вимоги, а обов`язок - форми боргу.

20. Водночас за визначенням, наявним у статті 1 КУзПБ грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

20.1. Боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав (абзац четвертий частини першої статті 1 КУзПБ).

20.2. Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац одинадцятий частини першої статті 1 КУзПБ).

21. У справі про неплатоспроможність фізичної особи подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частина перша статті 122 КУзПБ).

22. Системний аналіз зазначених положень КУзПБ свідчить про те, що змістом грошового зобов`язання є документально підтверджене кредитором право вимоги і кореспондуючий йому обов`язок боржника здійснити платіж, тобто вчинити дію (дії) з передачі певної суми грошей (можливість їх вираження саме в грошових одиницях є визначальною для таких зобов`язань) незалежно від підстав виникнення такого обов`язку перелік яких не є вичерпним та може виникати в різних видах правовідносин, що можуть мати як приватноправовий, так і публічно-правовий характер. Водночас, визначаючи сутність грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, законодавець прямо передбачив виключний перелік виплат з боку боржника, які не охоплюються змістом відповідної категорії майнових зобов`язань.

23. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом.

24. Згідно із частинами першою, другою статті 31 Закону за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

24.1. Частиною третьою статті 31 Закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відтак, сплата основної винагороди є обов`язком (зобов`язанням) боржника перед приватним виконавцем, який у відповідних випадках охоплюється змістом грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, визначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 КУзПБ.

25. Частинами четвертою, п`ятою статті 31 Закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо цю суму стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

25.1. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону).

Отже, обов`язок боржника сплатити основну винагороду приватному виконавцю встановлений законом і він є елементом змісту процесуальних правовідносин примусового виконання виконавчого документа. Розмір винагороди розраховується при відкритті виконавчого провадження у постанові приватного виконавця. Виконання цього обов`язку пов`язується з фактом перерахування коштів, стягнутих приватним виконавцем з боржника, з рахунку приватного виконавця на рахунок стягувача.

26. Системне тлумачення статей 42, 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення, розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється у постанові про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, яка виноситься при відкритті виконавчого провадження, та стягується з боржника на користь приватного виконавця після повного виконання рішення або в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі одночасно із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом про стягнення коштів з боржника.

27. Верховний Суд наголошує, що сума основної винагороди приватного виконавця, що визначена ним у постанові при відкритті виконавчого провадження, фіксує розрахунок такої винагороди на час відкриття виконавчого провадження та не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками виконання рішення, зокрема у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

28. Обов`язковими умовами стягнення основної винагороди приватного виконавця є: 1) вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень; 2) фактичне виконання судового рішення. Крім того, законодавець чітко визначив, що основна винагорода приватного виконавця стягується з фактично стягнутої суми, а розмір винагороди вираховується також з фактично стягнутої суми.

Отже, грошове зобов`язання боржника як особи, неспроможної виконати свої грошові зобов`язання (стаття 1 КУзПБ) зі сплати основної винагороди приватного виконавця, пов`язане з фактичним стягненням приватним виконавцем з боржника суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, і виникає у випадку, якщо після фактичного стягнення цієї суми з боржника в нього не залишилося коштів на сплату основної винагороди приватного виконавця.

29. Водночас саме лише існування постанови про стягнення винагороди приватного виконавця, винесеної при відкритті виконавчого провадження, та відсутність факту її скасування не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди з боржника у визначеному в такій постанові розмірі, адже вона не надає права приватному виконавцю стягувати розраховану ним на час відкриття виконавчого провадження суму винагороди без повного чи часткового фактичного виконання рішення.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду 07.07.2022 у справі № 916/1456/21.

Щодо суті касаційної скарги

30. З матеріалів справи вбачається та судами попередніх інстанцій встановлено, що, 20.02.2020 приватним виконавцем Лановенко Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61340057 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду м. Києва. 03.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна боржника.

31. Постановою приватного виконавця від 30.09.2020 в межах виконавчого провадження № 61340057 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу передано банку в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду м. Києва майно на загальну суму 1 080 512 грн. При цьому на підставі вищезазначених документів, 09.10.2020 банк отримав свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3312.

32. Як вбачається зі змісту ухвали від 10.02.2021 у справі № 910/13760/20, прийнятої Господарським судом м. Києва за результатами попереднього засідання, зазначені обставини та наявність постанови приватного виконавця Лановенко Л.О. від 20.02.2020 у межах виконавчого провадження № 61340057 стали підставою для визнання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. кредитором боржника на суму 115 944,42 грн., що відносяться до другої черги задоволення.

33. Разом з тим судами встановлено, що рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також про здійснення реєстрації права власності за банком нерухомого майна боржника було визнано недійсним та скасоване, оскільки вчинення таких дій супроводжувалось недотримання вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

33.1. При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи приватного виконавця про те, що в цьому випадку судове рішення фактично було виконане.

33. Частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що одними із засад виконавчого провадження є обов`язковості виконання рішень, законність, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відтак, саме по собі документування виконаних виконавцем дій без дотримання положень закону та настання юридичних наслідків щодо виконання судового рішення не може вважатися підставою для отримання ним винагороди.

34. Водночас колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що встановлення у відповідному судовому рішенні, на яке посилається заявник, тієї обставини, що відповідна квартира не може бути примусово стягнута, у тому числі за виданим ПАТ "Універсал Банк" нотаріусом свідоцтвом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яке визнано недійсним та скасовано, є нововиявленою обставиною у розумінні статті 320 ГПК України.

34.1. Так, порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами урегульовано статтею 320 ГПК України, відповідно до якої рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

34.2. Відповідно до пункт 1 частини другої статті 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

34.3. Нововиявлена обставина - це юридичний факт, передбачений нормами права, який тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового акта, то вона обов`язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомим ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

34.4. З огляду на зазначене місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність грошового зобов`язання боржника у розумінні статті 1 КУзПБ, оскільки встановлення судами факту порушення закону та скасування дій реєстратора щодо передачі майна від боржника банку фактично свідчить про невиконання приватним виконавцем Лановенко Л.О. погашення заборгованості за виконавчим листом № 2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду м. Києва, що в свою чергу унеможливлює виконання постанови від 20.02.2020 у межах виконавчого провадження № 61340057 про стягнення основної винагороди.

34.5. В подальшому, надаючи оцінку доводам скаржника, суд апеляційної інстанції також належно виконав свій обов`язок щодо повноти дослідження доказів у справі та юридичного обґрунтування своїх висновків щодо наявності підстав для перегляду справи за нововиявленими обставинами в порядку, передбаченому статтею 320 ГПК України.

35. Водночас інших доказів фактичного стягнення суми боргу за виконавчим документом у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76-77 ГПК України, приватним виконавцем Лановенко Л.О. не надано, судами таких обставин не встановлено та матеріали справи не містять.

Отже, в розумінні статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець не набув права на виплату основної винагороди на заявлену суму, позаяк фактичне здійснення дій за виконавчими документами у відповідній частині боргу не відбулося. Тому Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що у боржника не виникли грошові зобов`язання перед приватним виконавцем Лановенко Л.О. в розумінні статті 1 КУзПБ, оскільки скаржник не підтвердив стягнення суми боргу за виконавчими документами, пропорційно якій було нараховано основну винагороду приватного виконавця у розмірі заявлених кредиторських вимог до боржника.

36. Верховний Суд звертає увагу на те, що грошове зобов`язання боржника зі сплати основної винагороди приватному виконавцю не виникає з моменту винесення постанови про стягнення такої винагороди при відкритті виконавчого провадження, оскільки за приписами частин четвертої, п`ятої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" розмір основної винагороди, виплати якої може вимагати приватний виконавець від боржника, безпосередньо залежить від фактично стягнутої суми боргу у виконавчому провадженні, а не від зазначеної у виконавчому документі загальної суми стягнення.

37. Відхиляючи посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 27.05.2020 у справі № 927/943/16, від 07.09.2021 у справі № 462/1268/17, а також постанові ВП ВС від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, колегія суддів зазначає про нерелевантність правових позицій у зазначених справах до правовідносини у цій справі з огляду на інший суб`єктний склад, встановлені судами обставини та прийняття у зазначених справах рішень за іншого правового регулювання спірних правовідносин поза межами проваджень у справі про банкрутство.

Висновки за результатами касаційного провадження

38. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

39. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

40. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Щодо судових витрат

41. З огляду на положення статті 129 ГПК України та залишення касаційної скарги приватного виконавця Лановенко Л.О. без задоволення, понесені у зв`язку з касаційним переглядом справи судові витрати покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.06.2022 у справі № 910/13760/20 -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В.Васьковський

С.В. Жуков