ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1410/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Садонової А.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс",

до відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця",

про стягнення 175 046,74 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Самофал В.І., адвокат, ордер від 17.02.2023 серія СА № 1048323;

від відповідача: Котовська Т.О., адвокат, ордер від 24.01.2023 серія ВН № 1220114, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.04.2017 серія ОД № 002983 (в режимі відеоконференцзв`язку).

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" (далі - ТОВ "Смілаенергопромтранс") з вимогою стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") 151 245,65 грн основного боргу, 468,85 грн пені, 2 555,59 грн 3 % річних, 21 245,50 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії, який, за твердженням позивача, вважається укладеним в силу приписів ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо оплати витрат на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в будинку.

При визначенні територіально підсудності господарський суд врахував, що ст. 30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) врегульовано виключну територіальну підсудність справ та наведено перелік категорій справ, які підлягають розгляду за правилами виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. 27 - 29 ГПК України.

Так відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Господарський суд врахував п. 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, у якому зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З матеріалів справи випливає, що місцезнаходженням майна відповідача (нежитлового приміщення першого поверху з частиною підвалу - магазин загальною площею 2 225,5 кв.м), який знаходиться у багатоквартирному будинку, за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень якого, за твердженням позивача, має сплачувати, в тому числі, відповідач, є пров. Тараса Шевченка, буд. 3, м. Сміла, Черкаська обл.

Господарський суд врахував, що поняття виключної підсудності позбавляє не тільки суд, а і самого позивача в усіх випадках права та можливості змінювати місце розгляду господарського спору.

Суд дійшов висновку, що даний спір підсудний Господарському суду Черкаської області.

Ухвалою від 23.01.2023 господарський суд відкрив провадження у справі № 925/1410/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судовий розгляд призначив на 20.02.2023 об 11:00.

06.02.2023 від відповідача надійшов відзив, в якому він просить застосувати сплив строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що згідно із нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Однак, нежитлові приміщення по провулку Тараса Шевченка, 3 у м. Сміла, від`єднані від мереж централізованого опалення, згідно п. 2.5, 2.6, 2.7 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що підтверджується Актом № 2 від 13.03.2007, підписаного сторонами по даній справі, про що не заперечується позивачем.

Відповідач звертає увагу, що позивач з 2007 по 2021 (14 років) жодного разу не звертався до нього щодо оплати послуг за теплопостачання. З 2021 року між сторонами здійснювалось листування щодо умов проекту договору та детального розрахунку, за результатами якого договір так і не було укладено, що підтверджується листами за вих. №398 від 10.12.2021 за вих. №46 від 19.01.2022, за вих. №111 від 27.01.2022.

Також відповідач звертає увагу, що умовами проекту договору не передбачається оплата за обсяг теплової енергії на опалення приміщень, власником яких є АТ "Укрзалізниця". Крім того, позивач повідомляє, що Управління ЖКГ Виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулось до відповідача листом за вих. №196/05/01 від 07.11.2022 щодо приведення першого поверху приміщень по провулку Тараса Шевченка, 3, м. Сміла до належного стану та встановлення температурного режиму (в житлових приміщеннях не нижче 18С, а в кутових кімнатах - не нижче 20С).

Як стверджує відповідач, 02.12.2022 він направив лист-відповідь б/н, відповідно якого зазначив, що магазин "Ювілейний", за адресою по провулку Тараса Шевченка, 3, м. Сміла, є зачиненим з 2009 року, а опалення відсутнє, про що також додано Акт обстеження магазину "Ювілейний" від 01.12.2022.

Відповідач також зазначає, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на Постанову КМУ від 21 серпня 2019 р. №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", яка діяла в редакції грудня 2021 року, відповідно п. 14 яких відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315. Однак, стверджує відповідач, зазначена Постанова КМУ була прийнята 21.08.2019, в той час як від`єднання від мереж централізованого опалення нежитлових приміщень по провулку Тараса Шевченка, 3, м. Сміла магазин "Ювілейний", власником яких є АТ "Укрзалізниця", відбулося 13.03.2007, тобто до прийняття згаданої Постанови.

Також відповідач стверджує, що додатками до відзиву підтверджується, що позивач був обізнаний про той факт, що нежитлові приміщення по провулку Тараса Шевченка, 3, м. Сміла магазин "Ювілейний", власником яких є АТ "Укрзалізниця", були від`єднанні від мереж централізованого опалення, 13.03.2007, а також про те, що відповідач не здійснював розрахунки з позивачем за послуги теплопостачання, через відсутність отримання таких, тобто строк позовної давності, на думку відповідача, сплив 14.03.2010.

Відповідач зазначає, що позивач звернувся вперше до Господарського суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу за грошовими вимогами з АТ "Укрзалізниця" у жовтні 2022 року, отже з пропуском строку позовної давності. Крім того, звертаючись до суду з позовною заявою, а також з уточненою позовною заявою по даній справі позивач не надав до суду клопотання про поважність причин пропуску строку позовної давності та не надав відповідні докази на підтвердження поважності таких причин пропуску строку позовної давності.

20.02.2023 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою 20.02.2023 господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 13.03.2023 о 14:00 год.

Присутній у судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Присутній у судових засіданнях в режимі відеоконференції представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив такі обставини справи.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 № 70 "Смілаенергопромтранс" є одним із надавачів послуг централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії в м. Сміла Черкаської області.

Рішенням від 20.10.2021 № 504 Виконавчого комітету Смілянської міської ради вирішено теплопостачальним організаціям розпочати в м. Сміла опалювальний сезон 2021-2022 років.

Рішенням від 19.11.2021 № 528 виконавчого комітету Смілянської міської ради встановлено ТОВ "Смілаенергопромтранс" тарифи на теплову енергію, її виробництво та транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, зокрема, для категорії "Інші споживачі" (з ПДВ):

Тариф на теплову енергію - 6045,47 грн/Гкал (з ПДВ) за такими складовими:

- тариф на виробництво теплової енергії - 5580 ,75 грн /Гкал;

- тариф на транспортування теплової енергії - 417,92 грн/Гкал;

- тариф на постачання теплової енергії - 46,8 грн/Гкал.

Тариф на послуги з постачання теплової енергії - 6045,47 грн/Гкал (з ПДВ).

Вказаними рішеннями підтверджується обставина, що ТОВ "Смілаенергопромтранс" є постачальником теплової енергії в м. Сміла Черкаської області.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 № 289209129 вбудоване нежиле приміщення першого поверху та частини підвалу - магазин, загальною площею 2225.5 кв.м за адресою Черкаська обл., м. Сміла, провулок Московський, будинок 3/1 належить на праві власності АТ "Українська залізниця", дата державної реєстрації 11.08.2017.

Як стверджує позивач та що підтверджує відповідач, вказані нежитлові приміщення від`єднані від мереж централізованого опалення.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

13.10.2021 ТОВ "Смілаенергопромтранс" на своєму офіційному вебсайті septrans.com.ua опублікувало договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19.11.2021 № 528 ТОВ "Смілаенергопромтранс" затверджено тариф на послугу з постачання теплової енергії, який почав діяти з грудня 2021 року.

Оскільки власники приміщень будинку № 3 по пров. Тараса Шевченка у м. Сміла не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з товариством відповідний договір, то з 13 листопада 2021 року вважається, що з усіма власниками приміщень цього будинку укладений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. (далі - Договір)

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. (п. 1 Договору)

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті Виконавця: septrans.com.ua. (п. 2 Договору)

Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни Виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на веб-сайті Виконавця.

Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється Виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Мінрегіону від 5 червня 2018 р. № 130. (п. 3 Договору)

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. (п. 4 Договору)

Відповідно до п. 5 Договору, Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

1) обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

2) частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

3) обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п. 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.

Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця. (п. 17 Договору)

Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" здійснює виконавець. (п. 22 Договору)

У п. 30 Договору передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця septrans.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному на веб-сайті виконавця septrans.com.ua.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу. (п. 31 Договору)

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. (п. 32 Договору)

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. (п. 33 Договору)

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. (п. 34 Договору)

У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку:

в першу чергу - в рахунок плати за послугу;

в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування. (п. 37 Договору)

Відповідно до пп. 3 п. 41 Договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За пп. 5, 6 п. 42 Договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору; на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі постачання теплової енергії.

Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону. (п. 44 Договору)

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. (п. 51 Договору)

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. (п. 52 Договору)

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19.11.2021 № 528 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, релігійних організацій, інших споживачів для ТОВ "Смілаенергопромтранс" встановлено тариф на постачання теплової енергії за категорією споживачів "Інші споживачі" в сумі 6045,47 грн/Гкал з ПДВ.

Наказом ТОВ "Смілаенергопромтранс" від 22.11.2021 № 40 Про затвердження розплати за абонентське обслуговування встановлено ввести в дію з 01.12.2021 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становлять 35,19 грн з ПДВ. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування на місяць з грудня м-ця 2021 р. 35,19 грн з ПДВ.

Загальна опалювальна площа будинку складає 5 828,13 кв. м, розрахункова, яка застосовувалася у грудні 2021 - січні 2022 року, - 5 997,96 кв.м. Вказане підтверджується відповідними розрахунками, засвідченими підписами посадових осіб товариства, договорами зі споживачами, технічними паспортами, витягами.

Всього будинок у грудні 2021 року спожив теплової енергії - 50,52 Гкал, в січні 2022 - 54.33 Гкал, в лютому 2022 року - 43.38 Гкал, в березні 2022 року - 48,6 Гкал, в квітні 2022 року (за 6 днів) - 5,89 Гкал. Зазначене підтверджується актами зняття показників з лічильника теплової енергії та документів про його встановлення та введення в експлуатацію.

Згідно розрахунків на приміщення відповідача відповідно в кожному місяці припадала кількість теплової енергії спожитої будинком: в грудні 2021 - 4,5 Гкал; в січні 2022 року - 4,86 Гкал, в лютому 2022 року - 7,16 Гкал, в березні 2022 - 8,0 Гкал.

Наказами ТОВ "Смілаенергопромтранс" від 22.11.2021 № 39, від 28.12.2021 № 55, від 08.02.2022 № 8, від 01.04.2022 № 17 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1209 "Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу" Товариство з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" надає дані для здійснення коригування нарахувань (в сторону зменшення/збільшення) за теплову енергію для споживачів категорії "Інші споживачі", у зв`язку зі зміною ціни природного газу на грудень 2021 року, встановлено з 01.12.2021 тариф на теплову енергію для "Інших споживачів" в розмірі 5151,02 грн з ПДВ/Гкал; з 01.01.2022 - 6262,15 грн з ПДВ/Гкал; з 01.02.2022 - 6297,69 грн з ПДВ/Гкал; з 01.04.2022 - 6346,18 грн з ПДВ/Гкал.

Керуючись встановленими показниками спожитої теплової енергії та зазначеними тарифами позивач нарахував відповідачу до оплати за теплову енергію:

- за грудень 2021 року - 23 179,59 грн за теплову енергію та абонентська плата - 35,19 грн;

- за січень 2022 року - 30 434,05 грн за теплову енергію та абонентська плата - 35,19 грн;

- за лютий 2022 року - 45 091,46 грн за теплову енергію та абонентська плата - 35,19 грн;

- за березень 2022 року - 45 954,96 грн за теплову енергію та абонентська плата - 35,19 грн;

- за квітень 2022 року - 6 409,64 грн за теплову енергію та абонентська плата - 35,19 грн.

Позивачем також надано відповідні Акти надання послуг:

від 31.12.2021 № 455 на суму 23 179,59 грн з ПДВ;

від 31.01.2022 № 26 на суму 30 434,05 грн з ПДВ;

від 28.02.2022 № 229 на суму 45 091,46 грн з ПДВ;

від 31.03.2022 № 328 на суму 45 954,96 грн з ПДВ;

від 06.04.2022 № 427 на суму 6 409,64 грн з ПДВ.

До справи додано Претензію від 05.05.2022 вих. № 436 щодо сплати боргу за послугу з постачання теплової енергії, в якій позивач вимагав у відповідача протягом 7 банківських днів з моменту отримання цієї претензії перерахувати наявний борг в сумі 151 245,65 грн за відповідними платіжними реквізитами.

З викладеного випливає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 151 245,65 грн. Як стверджує позивач та що не спростовано відповідачем, останнім заборгованість не оплачено, що стало підставою для звернення позивачем до суду із цим позовом.

Розглядаючи спір господарський суд застосовує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Тлумачення положень ч. 1 ст. 714 та інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України "Про теплопостачання".

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Згідно положень ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З викладеного випливає, що на споживачів законом покладено обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. (п. 4 Договору)

Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.

Втім, факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 № 289209129 вбудоване нежиле приміщення першого поверху та частини підвалу - магазин, загальною площею 2225,5 кв.м за адресою Черкаська обл., м. Сміла, провулок Московський, будинок 3/1 належить на праві власності АТ "Українська залізниця".

Відповідачем викладена інформація не спростовується. Відтак теплова енергія, що подається на весь будинок, в тому числі на місця загального користування, споживається і шляхом опалення приміщення відповідача, що є безпосереднім фактом отримання послуги.

Відтак, власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.

Господарський суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлений порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (пункт 1 розділу 1 Методики).

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Згідно з п. 12 розділу IV вказаної вище Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Як передбачено шостим розділом "Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Також господарський суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18 про те, що незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Відтак оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Враховуючи те, що факт відсутності договору про надання послуги з постачання теплової енергії сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг у період з грудня 2021 року по квітень 2022 року.

Також господарським судом встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Доказів протилежного відповідач не надав. Твердження відповідача про те, що приміщення є зачиненим з 2009 року не нівелює факту споживання таким приміщенням, що є власністю відповідача, теплової енергії.

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. (п. 33 Договору)

Присутній у судовому засіданні представник позивача пояснив, що на виконання п. 33 Договору відповідачу направлялись рахунки на оплату спожитої теплової енергії, спочатку рекомендованими, разом з листуванням про укладення договору, потім простими листами. Представник відповідача підтвердила отримання її довірителем рахунків за грудень 2021 року та січень 2022 року.

Водночас відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відтак оплата за отриману послугу не пов`язана з отриманням рахунку. Оскільки відповідач з грудня 2021 року був обізнаний про необхідність сплати відповідачу за теплову енергію та абонентську плату, то він, як учасник договірних відносин зобов`язаний був, в силу приписів Договору, вживати заходи для того, щоб бути обізнаним про вартість послуги.

Крім того господарський суд враховує усталену практику Верховного Суду про те, що наявність або відсутність рахунків не звільняє відповідача від обов`язку сплатити платежі згідно умов та порядку виконання зобов`язань, визначених договором.

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу з грудня 2021 року по квітень 2022 року, що підтверджується Актом про подачу теплової енергії від 26.10.2021 споживачу за адресою пров. Т. Шевченка, 3 - 26.10.2021 о 15:00, а також Актами надання послуг:

від 31.12.2021 № 455 на суму 23 179,59 грн з ПДВ;

від 31.01.2022 № 26 на суму 30 434,05 грн з ПДВ;

від 28.02.2022 № 229 на суму 45 091,46 грн з ПДВ;

від 31.03.2022 № 328 на суму 45 954,96 грн з ПДВ;

від 06.04.2022 № 427 на суму 6 409,64 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1-2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. (п. 34 Договору)

З викладеного випливає, що строк оплати за надану теплову енергію за кожен із місяців в період з грудня 2021 року по квітень 2022 року наразі сплив.

Відповідачем доказів оплати заборгованості суду не надано.

З викладеного випливає, що вимога позивача про стягнення 151 245,65 грн основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 2 555,59 грн 3 % річних та 21 245,50 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, господарський суд встановив, що їх здійснено арифметично та методологічно правильно, відтак стягненню підлягає 2 555,59 грн 3 % річних та 21 245,50 грн грн інфляційних втрат.

Відповідачем заявлено про сплив позовної давності, оскільки майно, що належить відповідачеві - нежитлові приміщення від`єднані від мереж централізованого опалення, що підтверджується Актом № 2 від 13.03.2007 і позивач протягом 14 років з 2007 по 2021 роки жодного разу не звертався до відповідача щодо оплати послуг за теплопостачання.

Розглянувши заяву відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За змістом ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, за змістом норм чинного законодавства початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на звернення до суду із позовною заявою, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку.

Як було зазначено вище, в силу норм законодавства про постачання теплової енергії, що набрали законної сили та внаслідок опублікування 13.10.2021 на сайті позивача договору про надання послуг з постачання теплової енергії, лише з 13.11.2021 вважається укладеним між позивачем та відповідачем індивідуальний договір з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, на підставі якого пред`явлена до стягнення досліджена вище заборгованість.

Дані обставини свідчать про те, що строк позовної давності до суми боргу про сплив якої зазначає відповідач, позивачем не пропущено.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Зважаючи на те, що стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є додатковими вимогами порівняно із заявленою сумою заборгованості, за стягненням якої позивач звернувся до суду та відповідно до ст. 257 ЦК України до яких застосовується загальна позовна давність в три роки, суд також зазначає, що строк позовної давності стосовно заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, не пропущено.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76 - 77, 129, 233, 236-241, 247, 251-252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" (ідентифікаційний код 33931257, вул. Василя Стуса, 41, м. Сміла, Черкаська обл., 20700) 151 245,65 грн основного боргу, 2 555,59 грн 3 % річних, 21 245,50 грн інфляційних втрат, а також 2 625,70 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Повне рішення складено та підписано 17.03.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА