ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3493/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецький Дмитро Васильович (поза межами суду);

від відповідача: Ковальова Олександра Олександрівна (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 (суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/3493/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення, м. Дніпро

про стягнення 313 702,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення на свою користь боргу в сумі 233 221 грн 48 коп., пені в сумі 34 440 грн 11 коп., 3% річних в сумі 4 063 грн 80 коп., інфляційних втрат в сумі 41 977 грн 57 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитого природного газу, поставленого у період з 02.12.2021 по 15.12.2021 відповідно до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 позов задоволено частково; стягнуто з Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія « Нафтогаз України» борг в сумі 233 221 грн 48 коп., пеню в сумі 24 108 грн 07 коп., 3% річних в сумі 4 063 грн 80 коп., інфляційну складову в сумі 41 977 грн 57коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4 705 грн 54 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог у задоволеній судом частині. В частині стягнення пені судом визнано правомірним нарахування за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 в сумі 34 440,10 грн, яка, з урахуванням положень ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, зменшена на 30%.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 10 332,04 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 в оскаржуваній частині скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- відповідач був обізнаний з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до п. 4.5 типового договору;

- боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин; виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках або тієї обставини, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів;

- суд не зазначив жодних обставин для зменшення пені;

- відповідач не обґрунтував свою правову позицію стосовно наявності підстав для зменшення неустойки, а лише зазначив про дефіцит коштів; жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, наявності/відсутності коштів на рахунках, бюджетних асигнувань/призначень, кошторису не надав;

- за наявних доказів суд не міг дослідити майновий стан відповідача та об`єктивно розглянути питання про зменшення пені;

- суд не досліджував майновий стан позивача та не врахував, що він визначений постачальником «останньої надії» на ринку природного газу;

- судом порушені норми ст. ст. 236, 238 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2023 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/3493/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження справи до суду.

20.01.2023 справа №904/3493/22 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22; розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 14.03.2023.

27.01.2023 від Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 без змін.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- суд першої та апеляційної інстанції користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення;

- 30.12.2022 на виконання оскаржуваного рішення відповідач сплатив позивачу борг в сумі 233 221,48 грн, пеню в сумі 24 108,07 грн, 3% річних в сумі 4 063,80 грн, інфляційні втрати в сумі 41 977,57 грн, що підтверджується наданими платіжними дорученнями №№ 5244, 5245, 5246, 5247 від 28.12.2022.

27.01.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Пясецького Д.В. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 14.03.2023, за його участю в режимі відеоконференцзв`язку, яка ухвалою суду від 31.01.2022 задоволена.

У судовому засіданні 14.03.2023 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 10 332,04 грн, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2023 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Місцевим господарським судом встановлено, що за результатами державного конкурсу та на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015 постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно з пунктом 41-8 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021) з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року:

1) Акціонерному товариству Магістральні газопроводи України, Товариству з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України, операторам газорозподільних систем:

забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника останньої надії обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником;

забезпечити безумовне відновлення газопостачання бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо);

забезпечити внесення операторами газорозподільних систем до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи інформації щодо всіх захищених споживачів, приєднаних до газорозподільної системи, із зазначенням відповідної категорії, до якої належить такий споживач:

- побутові споживачі;

- бюджетні установи (в значенні Бюджетного кодексу України);

- заклади охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та заклади охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо);

- виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива;

2) Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України разом з Міністерством розвитку громад та територій, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, юридичним особам теплоенергетики державної та комунальної форм власності забезпечити:

укладення до 1 грудня 2021 року договорів постачання газу між бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником останньої надії;

укладення підприємствами теплоенергетики, які перебувають в портфелі постачальника останньої надії, з постачальником останньої надії та Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанії Нафтогаз Трейдинг договорів постачання природного газу.

Дніпропетровський обласний центр зайнятості населення є бюджетною установою згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Пунктом 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 (в редакції станом на 01.11.2021) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2496 від 30.09.2015, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС (в редакції станом на 01.11.2021) з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.

Інформаційна платформа щоденно до 06:00 UTC (08:00 за київським часом) години для зимового періоду та 05:00 UTC (08:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби надсилає операторам газорозподільних систем, оператору газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та постачальнику «останньої надії» перелік ЕІС-кодів споживачів, які були у попередній газовій добі зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії».

Оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

У листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-22-7197 від 08.07.2022 зазначено, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS00003DMP9002 був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у період з 29.10.2021 по 30.11.2021 та з 02.12.2021 по 15.12.2021. Обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС-кодом 56XS00003DMP9002 у вказаний період внесені в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а саме: з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 0,00м3; з 01.11.2021 по 30.11.2021 4 166,54 м3; з 02.12.2021 по 15.12.2021 4 714,70 м3.

Відповідно до матеріалів справи споживачем з ЕІС-кодом 56XS00003DMP9002 є Дніпропетровський обласний центр зайнятості населення.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 , постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015 (зареєстровано Мін`юст України, 06.11.2015 за № 1387/27832) затверджений типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії».

З огляду на викладене, протягом періоду з 29.10.2021 по 15.12.2021 діяв типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір), укладений між Дніпропетровським обласним центром зайнятості населення (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник «останньої надії»).

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник «останньої надії» зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Пунктами 3.1, 3.3 договору визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Період безперервного постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії», крім випадків дострокового розірвання договору.

Пунктами 4.1, 4.4 договору передбачено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником «останньої надії» на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником «останньої надії» відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником «останньої надії» на власному сайті.

Об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник «останньої надії» зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником «останньої надії» і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником «останньої надії» відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Згідно з пунктами 11.1, 11.3 договору цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику «останньої надії» за цим договором.

Протягом строку дії договору споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС).

Згідно з пунктом 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 30.09.2015 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021), для бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) постачання природного газу з 01.10.2021 по 30.11.2021 здійснюється постачальником «останньої надії» за ціною, що не може перевищувати 16,8 грн за 1куб.метр з урахуванням податку на додану вартість.

На підставі цього позивач визначив вартість поставленого природного газу за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 та направив на адресу відповідача рахунок на оплату поставленого природного газу №32164 на суму 69 997 грн.87коп.

Відповідно до пункту 4.1 договору ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) з 01.12.2021 оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price.

З урахуванням оприлюднених показників вартості природного газу позивач визначив вартість поставленого природного газу за період з 01.12.2021 по 15.12.2021 та направив на адресу відповідача рахунок на оплату поставленого природного газу №1648 від 10.01.2022 на суму 233 221грн.48коп.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу природного газу в об`ємі 8,88124 тис.м3 з 01.11.2021 по 30.11.2021 та з 02.12.2021 по 15.12.2021 на загальну суму 303 219 грн 35коп.

24.12.2021 відповідач в повному обсязі оплатив вартість поставленого природного газу з 01.11.2021 по 30.11.2021 на суму 69 997 грн 87 коп. Несплаченою залишилася вартість поставленого природного газу з 02.12.2021 по 15.12.2021 на суму 233 221 грн 48 коп., що стало підставою для звернення з позовом у цій справі.

Суд першої інстанції з посиланням на п. 4.4 договору, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 233 221,48 грн, 3% річних в сумі 4 063,80 грн, інфляційних втрат в сумі 41 977,57 грн задовольнив в повному обсязі; вимоги про стягнення пені за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 визнав правомірними на суму 34 440,10 грн та на підставі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, з огляду на матеріали справи, зменшив пеню на 30% до 24 108,07 грн.

Апелянт не погоджується зі зменшенням судом пені, вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував підстав для такого зменшення та не надав оцінки всім обставинам у сукупності для застосування ст. 233 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним господарським судом в частині зменшення пені.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданому відзиві на позовну заяву від 03.11.2022 №12/11-3144 відповідачем було заявлено про зменшення штрафних санкцій відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України.

Відповідач просив взяти до уваги те, що він є державною установою, фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; головним завданням центру зайнятості є надання соціальних послуг безробітним особам та особам, які шукають роботу, виплата допомоги по безробіттю. Зазначив, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану значно збільшилась кількість безробітних осіб, кошти Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття направляються на вирішення першочергових питань, а саме: виплату допомоги по безробіттю, у тому числі внутрішньо переміщеним особам, сприяння самозайнятості населення, при цьому у Фонді загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має місце дефіцит коштів.

Також відповідач зазначив, що невиконання зобов`язань перед позивачем виникло у зв`язку з непередбачувальними обставинами (відповідач не був переключений на постачання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільча компанія «Нафтогаз Трейдинг», з яким укладений договір №03/1346/21-БО-Т від 06.12.2021; проведення переговорної процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» не було заплановано та не проводилось, з огляду на що відповідач не мав можливості вчасно оплатити рахунок позивача №1648 від 10.01.2022 на суму 233 221 грн 48 коп.).

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції реалізував надане право та правомірно зменшив розмір пені на 30% за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин.

При цьому колегією суддів встановлено неможливість вчасного виконання відповідачем зобов`язання з оплати боргу в сумі 233 221,48 грн ( необхідність проведення переговорної процедури відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі», про що зазначено у листі від 09.02.2022 №12/14.03-467), дії відповідача щодо намагання належним чином виконати зобов`язання та ступінь виконання зобов`язання (в апеляційні інстанції відповідачем надані докази оплати як заборгованості, так і стягнутих оскаржуваним рішенням суду сум пені, інфляційних втрат, пені, 3% річних). З огляду на викладене та мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, з урахуванням встановлених обстави справи, колегія суддів вважає, що зменшення пені на 30% є справедливим, розумним та таким, що має забезпечити баланс інтересів сторін.

Доводи апелянта, що відповідачем не доведений, а судом першої інстанції не оцінений майновий стан обох сторін, приймаються колегією суддів до уваги. Разом з тим, майновий стан є однією з обставин, яку суд вивчає при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, тому його недоведення не може бути безумовною підставою для незастосування положень ст. 233 Господарського кодексу України за наявності інших обставин. Крім того, як зазначалось, відповідач є бюджетною установою, головним завданням якої є надання соціальних послуг безробітним особам, виплата допомоги по безробіттю, тоді як діяльність позивача як основного постачальника природного газу на ринку України направлена не тільки на забезпечення поставок цього палива споживачам, а і на отримання прибутку.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 в оскаржуваній частині таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3493/22 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.03.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв