ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" березня 2023 р. Справа№ 911/1321/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Полякова Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 (суддя Янюк С.О.)

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 (суддя Янюк С.О., повний текст ухвали складено та підписано 16.12.2022) залишено без задоволення клопотання керуючого реструктуризацією Белінської Наталії Олександрівни №02-69/1238 від 15.11.2022 про зобов`язання вчинити дії.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 12, 42, 234-235 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 2, 6, 45, 114, 116, 120, 121 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) та мотивовано тим, що відповідні обставини на які посилається керуючий реструктуризацією у клопотанні № 02-69/1238 від 15.11.2022 є передбаченими та не можуть бути підставою для зобов`язання державного/приватного виконавця вчинити дії спрямовані на скасування попередньо накладених арештів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити клопотання керуючого реструктуризацією Белінської Наталії Олександрівни №02-69/1238 від 15.11.2022 про зобов`язання вчинити дії.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 120 КУзПБ.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем, здійснені без врахування та нормативного поєднання з положеннями КУзПБ, що передбачають спеціальне регулювання процедури розпорядження майном боржника щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, в тому числі майном, яке є предметом забезпечення.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не надали, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Поляков Б.М., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 у справі №911/1321/22 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1321/22 за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/1321/22.

12.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1321/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 у справі №911/1321/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 залишено без руху.

24.01.2023 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі №911/1321/22, поміж іншого, відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 призначено на 08.03.2023.

Явка представників учасників справи

08.03.2023 у судове засідання представники учасників справи не з`явились; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі №911/1321/22 була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу учасників справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, якщо учасник справи надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає/не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на зазначене, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

З огляду на матеріали справи, 15.11.2022 до Господарського суду Київської області від керуючого реструктуризацією Белінської Наталії Олександрівни надійшло клопотання № 02-69/1238 від 15.11.2022, в якому остання просить суд:

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитину Оксану Степанівну зупинити виконавче провадження №69918378 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 163 466,57 грн, зняти всі обтяження та арешти накладені на підставі виконавчого провадження №69918378, накладені на боржника;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича зупинити виконавче провадження №65213088 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 23 845,15 грн, зняти всі обтяження та арешти накладені на підставі виконавчого провадження №65213088;

- зобов`язати Вишгородський ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ: зупинити виконавче провадження №66505972 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 1 738,54 грн; зняти всі обтяження та арешти накладені на підставі виконавчого провадження №66505972; зупинити виконавче провадження №69634884 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 15 386,97 грн; зняти всі обтяження та арешти накладені на підставі виконавчого провадження №69634884.

На обґрунтування вищевказаного клопотання керуючий реструктуризацією зазначила, що у зв`язку із наявністю відповідних обтяжень боржник не може: здійснювати оплату арбітражного керуючого; погодити план реструктуризації боргів; розраховуватись із кредиторами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК, іншими законами України.

Так, КУзПБ встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КУзПБ щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника.

Слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2022 у справі №911/1321/22, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 КУзПБ.

Відтак, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 перебуває в особливому правовому режимі, на боржника розповсюджуються положення КУзПБ, які є спеціальними та повинні застосовуватися переважно щодо інших норм законодавства.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього документів, 20.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №65213088; 29.09.2022 Вишгородським ВДВС у Вишгородському районі Київської області винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №66505972; 23.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитину Оксану Степанівну винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №69918378 (том 2, а.с. № 156).

Таким чином, відповідні обтяження накладені вищевказаними виконавцями до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а отже, такі арешти можуть бути зняті на підставі ухвали у разі наявності тих чи інших обставин, які ускладнюють (унеможливлюють) життєдіяльність боржника під час проведення щодо нього процедури реструктуризації боргів.

Разом з тим, обставини, на які керуючий реструктуризації посилається не можуть бути підставою для зобов`язання державного виконавця вчинити дії спрямовані на скасування попередньо накладених арештів та не приймаються до уваги судом, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 на виконання п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ здійснив авансування грошової винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду, з якого і здійснюється відповідна виплата на підставі відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність.

До того ж, порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається ст. 45 КУзПБ. Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю в особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №908/2415/21.

Однак, як на момент звернення керуючого реструктуризацією із відповідним клопотанням, так і на час його розгляду судом, відповідна ухвала(ли) про визнання грошових вимог тих чи інших кредиторів не постановлена, а отже, жодна особа, станом на 08.12.2022, не набула статусу кредитора у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, відповідне посилання керуючого реструктуризацією є передбаченим та не може бути підставою для зобов`язання державного/приватного виконавця вчинити дії спрямовані на скасування попередньо накладених арештів. Інших обставин та доказів на їх підтвердження, які є підставою для зняття арештів арбітражним керуючим у своєму клопотанні не наведено.

Стосовно клопотання в частині зобов`язання органу державної виконавчої служби та відповідних приватних виконавців зупинити ті чи інші виконавчі провадження, необхідно зазначити таке.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Разом з тим, за допомогою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження за №№69918378, 65213088, 66505972 та 69634884 є зупиненими, а підстав для повторного вчинення відповідних дій тими чи іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що клопотання керуючого реструктуризацією Белінської Наталії Олександрівни №02-69/1238 від 15.11.2022 про зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2022 у справі №911/1321/22 залишити без змін.

3. Справу №911/1321/22 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 15.03.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

Б.М. Поляков