ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Справа№ 910/635/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022

у справі №910/635/22 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 183 437,28 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач або Укрзалізниця) про стягнення 183 437,28 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасну доставку відповідачем вантажу протягом вересня - листопада 2021 року, переданого йому позивачем для перевезення згідно залізничних накладних №№ 41972191, 42104703, 42083741, 42062752, 41541921, 40624926, 41497488, 41695743 (досилочна накладна), 40587602, 41538422, 40752743 та 40692758.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 183 437,28 грн задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» штраф за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 183 437 (сто вісімдесят три тисячі чотириста тридцять сім) грн 28 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 751 (дві тисячі сімсот п`ятдесят одну) грн 56 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач допустив прострочення термінів доставки вантажів, встановлених Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зі змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №644, що підтверджується доданими до позову накладними та відображено у розрахунку розміру штрафу, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф на підставі статті 116 Статуту залізниць України у загальному розмірі 183 437,28 грн.

Суд відхилив посилання відповідача на те, що позивачем неправильно нараховано штрафні санкції на вартість послуг із перевезення вантажу, із врахуванням ПДВ, оскільки податок на додану вартість - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак, за висновками суду, штраф у відповідності до статті 116 Статуту залізниць України повинен враховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу, тобто із урахуванням ПДВ.

Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав зменшення розміру штрафу, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 16.12.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 30 572,88 грн, зменшити розмір штрафних санкцій у справі №910/635/22 на 50% від суми 152 864,40 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято внаслідок порушення норм процесуального права та невірного застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевий господарський суд, приймаючи рішення, не врахував норми спеціального законодавства, що визначають порядок розрахунків за перевезення вантажів Укрзалізницею і надані нею послуги, пов`язані з перевезенням, а саме статтю 116 Статуту залізниць України, частину 1 статті 916 Цивільного кодексу України, частини 1, 5 статті 307 Господарського кодексу України, пункти 1.1., 2.1., 2.4., 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зі змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №644.

Місцевий господарський суд за твердженнями скаржника дійшов помилкового висновку, погодившись із заявленим до стягнення позивачем розміром штрафу в сумі 30 572,88 грн, нарахованого на суму провізної плати з урахуванням ПДВ, а не на суму провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничних накладних, всупереч частині 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/1524/19.

Також відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції не застосував статті 233 Господарського кодексу України, частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України та безпідставно не зменшив розмір штрафу за прострочення терміну доставки вантажу, заявлений позивачем.

Разом з апеляційною скаргою Акціонерне товариство «Українська залізниця» направило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваного судового рішення товариство отримало 02.12.2022, про що надано відповідні докази (копію конверту суду першої інстанції з трек-номером №124).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечення на відзив

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 31.01.2023, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив відмовити у її задоволенні.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України, пунктами 1.2., 2.5., 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачений обов`язок відправника сплатити залізниці провізну плату за перевезення вантажу саме з урахуванням ПДВ, відповідно, штраф згідно пункту 116 Статуту залізниць України має обраховуватися від суми провізної плати, сплаченої відправником на користь залізниці за конкретне перевезення, що оформлюється накладною. Така сплата провізної плати здійснюється з урахуванням ПДВ. Доказом сплати залізниці суми провізної плати за перевезення з урахуванням суми ПДВ є відповідні Переліки філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» про сплату (списання) провізної плати з особового рахунку замовника послуги перевезення, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, податок на додану вартість (ПДВ) був правомірно врахований позивачем до провізної плати, від суми якої був розрахований штраф за несвоєчасну доставку вантажів.

Позивач відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19, оскільки висновки в зазначеній справі і у даній справі, а також встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними. Так, у даній справі №910/635/22 предметом позову є стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, який розрахований від суми провізної плати за їх перевезення, яка сплачена залізниці з урахуванням ПДВ. У справі №910/1524/19, на яку посилається відповідач, штраф за несвоєчасну доставку вантажу (вугільної продукції) розрахований не від суми провізної плати (графа 31 залізничних накладних), а від загальної суми платежів, сплачених відправником за перевезення вантажу вагонами залізниці-перевізника (графа 34 залізничних накладних).

Також позивач наголошує, що Північним апеляційним господарським судом у подібних спорах у справах №910/18103/19, №910/16490/21, №910/1292/22, №910/19710/21 за участю позивача та відповідача прийняті постанови, згідно яких апеляційний суд дійшов висновку, що штраф за несвоєчасну доставку згідно пункту 116 Статуту залізниць України має обраховуватися від суми провізної плати, яка сплачена на користь залізниці за перевезення з урахуванням ПДВ (20%), а не зазначена у графі 31 залізничної накладної.

Також за доводами позивача відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 74, 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення. Саме лише твердження відповідача про те, що відповідач є стратегічно важливим підприємством для функціонування економіки і безпеки держави, не може вважатися істотною обставиною у розумінні частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України для зменшення заявленого розміру штрафу. Таким чином, твердження відповідача про необхідність зменшення суми штрафу на 50% є необґрунтованими.

20.02.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у яких відповідач наголосив на тому, що сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється виходячи з даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць України, пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/1524/19. Обґрунтованість застосування зазначеного правового висновку до спірних правовідносин підтверджується також постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 у справі №910/251/21, від 08.02.2023 у справі №910/4058/22, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №916/991/20.

Також відповідач наголошує, що позивачем не вказано та не доведено належними доказами обставин понесення ним збитків у зв`язку з порушенням відповідачем строків доставки вагонів, та наголошує на тому, що до повномасштабної військової агресії російської федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності. Вказане, на переконання скаржника, свідчить про наявність підстав для зменшення штрафу на 50%.

06.03.2023 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він наголосив на тому, що поняття «податок на додану вартість» (20%), який врахований позивачем до сплаченої провізної плати, від суми якої й був розрахований штраф за несвоєчасну доставку вантажу, не є тотожним до поняття «додаткові збори», які не включаються до складу «провізної плати» та які (додаткові збори) були предметом розгляду у справі №910/1524/19.

Щодо тверджень відповідача про зменшення доходів та скрутний фінансовий стан, то нарахований позивачем штраф у сумі 183 437,28 грн не є надмірно великим як для відповідача, так і в цілому. Господарська діяльність відповідача показує позитивну динаміку, відповідач звітує про отримання доходів та про купівлю нових вагонів, що спростовує його твердження про важкий фінансовий стан.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/635/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

16.01.2023 матеріали справи №910/635/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 на час апеляційного оскарження, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 183 437,28 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з повідомленням про укладення договору від 24.03.2020 №99-43133523/2020-001 відповідач, за договором перевізник, засвідчив прийняття від позивача, за договором замовника, заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43133523/2020-001 від 23.03.2020 (далі, Договір) та повідомив, що позивачу присвоєно коди: відправника/одержувача - 2217 і платника - 8141123, а також відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Згідно з пунктом 1.1. Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1.4. Договору надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Згідно з пунктом 1.5. Договору цей договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до пунктів 8.1., 8.2. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується власні інформаційні системи перевізника. Електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає оформлення документів з накладанням КЕП (із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу користувача), якщо їх оформлення в електронній формі реалізовано в інформаційних системах перевізника та нормативно-правовими актами не встановлено обов`язковість паперового оформлення, а саме, накладна та супроводжувальні документи при перевезенні у внутрішньому сполученні.

Згідно з пунктами 8.5.4., 8.5.5. Договору підтвердження приймання вантажу до перевезення за ЕПД проводиться шляхом проставляння в ЕПД дати прийняття вантажу до перевезення та накладання КЕП. На вимогу замовника перевізник засвідчує дату прийняття вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпелю в роздрукованій копії ЕПД. Друк паперової копії ЕПД накладної виконується замовником або за окрему плату на його вимогу перевізником. Оформлений ЕПД із наявним КЕП (що є підтвердженням прийняття вантажу до перевезення), передається замовнику за допомогою власної інформаційної системи перевізника.

Відповідно до пункту 8.7. Договору у випадку судового розгляду справи, чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Пунктом 9.5. Договору передбачено, що договір укладається в електронній формі. У виняткових випадках, обумовлених правовим статусом замовника, допускається укладення договору в паперовій формі.

Судом встановлено, що договір укладено в редакції, що оприлюднена 31.05.2020 та яка введена в дію 01.07.2020.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, протягом вересня-листопада 2021 року перевізником надавалися замовнику послуги з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що підтверджується наступними накладними :

- №41972191, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 20.09.2021, календарний штемпель прибуття вантажу 30.09.2021, календарний штемпель видачі вантажу 01.10.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 39 196,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 39 196,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95975587, №95224952, 95221933, 95383840 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №42104703, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 23.09.2021, календарний штемпель прибуття вантажу 30.09.2021, календарний штемпель видачі вантажу 01.10.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 29 397,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 29 397,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95181731, 95384103 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №42083741, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 23.09.2021, календарний штемпель прибуття вантажу 30.09.2021, календарний штемпель видачі вантажу 01.10.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 39 196,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 39 196,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95223327, 95582771, 95468013, 952211966 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №42062752, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 22.09.2021, календарний штемпель прибуття вантажу 30.09.2021, календарний штемпель видачі вантажу 01.10.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 29 397,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 29 397,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95975637, 95222014, 95222311 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №41541921, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 20.11.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 27.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 39 196,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 39 196,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95975546, 95181921, 95222188, 95175642 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №40624926, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 30.10.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 06.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 19 598,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 19 598,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95181863, 95975652 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №41497488, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 19.11.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 27.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 78 392,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 78 392,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95975611, 95375457, 95383907, 95222485, 95181780, 95975637, 95924114 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №41695743 (досилочна накладна до основної №41497488), відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 24.11.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 29.11.2021. У графі 34 залізничної накладної зазначено «Без стягнення провізних платежів»;

- №40587602, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 29.10.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 06.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 97 990,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 97 990,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95223020, 95975553, 95924304, 95222162, 95221875, 95222527, 95181913, 95223046, 95924106, 95181830 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №41538422, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 20.11.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 28.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 97 990,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 97 990,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95383873, 95975579, 95975504, 95975660, 95412151, 95223327, 95181731, 95222014, 95384145, 95222246 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №40752743, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 02.11.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 11.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 39 196,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 39 196,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95975579, 95975504, 95975660, 95412151 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн;

- №40692758, відстань перевезення 364 км, календарний штемпель станції відправлення 31.10.2021, календарний штемпель прибуття та видачі вантажу 12.11.2021. У графі 31 залізничної накладної зазначено провізну плату - 48 995,00 грн, а в графі 34 зазначено, що усього відправником сплачено - 48 995,00 грн. Перевезення вантажу здійснювалося залізничними вагонами №№ 95384145, 95222246, 95223327, 95181731, 95222014 (згідно відомості вагонів), провізна плата по кожному вагону становить 9 799,00 грн.

Відправником вантажу та замовником послуг перевезення за даними накладними є позивач.

Відповідно до календарних дат прибуття вантажів на станції призначення згідно вказаних вище накладних (графа 51), останні доставлено відповідачем з простроченням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 183 437,28 грн на підставі статті 116 Статуту залізниць України, а саме, згідно наданого позивачем розрахунку:

- 14 110,56 грн штрафу за прострочення на 6 діб за накладною №41972191;

- 4 703,52 грн штрафу за прострочення на 3 доби за накладною №42104703;

- 9 407,04 грн штрафу за прострочення на 3 доби за накладною №42083741;

- 10 582,92 грн штрафу за прострочення на 4 доби за накладною №42062752;

- 9 407,04 грн штрафу за прострочення на 3 доби за накладною №41541921;

- 4 703,52 грн штрафу за прострочення на 3 доби за накладною №40624926;

- 24 693,48 грн штрафу за прострочення на 4 доби за накладною №41497488;

- 3 527,64 грн штрафу за прострочення на 6 діб за досилочною накладною №416957743;

- 35 276,40 грн штрафу за прострочення 4 доби за накладною №40587602;

- 35 276,40 грн штрафу за прострочення 4 доби за накладною №41538422;

- 14 110,56 грн штрафу за прострочення на 5 діб за накладною №40752743;

- 17 638,20 грн штрафу за прострочення на 8 діб за накладною №40692758.

Зазначені вище розрахунки проведені позивачем на фактично сплачені ним суми провізних плат та з урахуванням нарахованого (сплаченого) ПДВ в розмірі 20%, що відображено в Переліку №20210920 від 20.09.2021 філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця", а визначена позивачем кількість діб прострочення термінів доставки вантажу відповідачем не заперечується.

Відповідач, у свою чергу, зазначав, що відповідно до висновку, який міститься у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №910/1524/19 від 21.02.2022 сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць, пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, тому включення позивачем до бази для нарахування штрафу суми ПДВ у розмірі 30 572,88 грн є неправомірним.

Крім того, відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій у справі №910/635/22 на 50% від суми 152 864,40 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечення на відзив, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Крім того, обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (далі, Статут), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року №457, відповідно до пункту 1 якого залізничний транспорт загального користування (далі - залізничний транспорт) є однією з базових галузей економіки України, що забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях.

Відповідно до пункту 3 Статуту його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 17 Статуту перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється місячне планування перевезень.

Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

Порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами, а військових перевезень - спеціальними інструкціями.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерства юстиції України 24.11.2000 №644 (далі, Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____число _____місяць» (пункт 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4. наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до пункту 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Ураховуючи викладене вище, наявні в матеріалах справи докази та надані сторонами розрахунки штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вантаж за залізничними накладними №№ 41972191, 42104703, 42083741, 42062752, 41541921, 40624926, 41497488, 41695743 (досилочна накладна), 40587602, 41538422, 40752743 та 40692758 було доставлено з перевищенням термінів доставки на строки, які зазначено позивачем у розрахунку, що відповідачем не заперечується.

Спір між позивачем та відповідачем, у свою чергу, виник щодо суми (розміру) провізної плати, на яку нараховується штраф на підставі статті 116 Статуту, а саме чи сума провізної плати відповідає сумі, яка зазначається в графі 31 залізничної накладної, чи відповідає сумі, яка фактично сплачується позивачем під час оформлення перевезення та відповідно стягується відповідачем з додатковим нарахуванням, в даному випадку з урахуванням ПДВ в розмірі 20%.

Із цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 311 Господарського кодексу України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом №4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV. Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів.

Отже, Статутом та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як «провізна плата» за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також «інші платежі», які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Державне регулювання тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, як провізної плати, та додаткових зборів за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів, має нормативне обмеження сторін правовідносин з перевезення вантажу залізницею, що займає монопольне становище на ринку таких послуг, щодо вільного визначення у договірному порядку вартості послуги з перевезення вантажу. Договір, укладений між сторонами спору щодо перевезення вантажу залізницею, не може змінити базові тарифні ставки провізної плати, а його сторони при визначенні вартості перевезення вантажу мають керуватися приписами статей 307, 311 Господарського кодексу України та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317.

Пунктом 6 Статуту визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем, яка є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Тобто, законодавцем розмежовано поняття «провізна плата», яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та «інші платежі», що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Відповідно до пункту 1.2. Правил плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 116 Статуту визначено шкалу розрахунку штрафу, що підлягає до сплати залізницею одержувачу вантажу за порушення термінів його доставки, розмір якого залежить від кількості прострочених діб доставки вантажу та розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, сплаченої відправником (іншим платником) на користь залізниці-перевізника.

Таким чином, як вірно зазначає Укрзалізниця в апеляційній скарзі, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, пунктів 6, 23 Статуту, пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/1524/19.

Як вбачається з наданих позивачем накладних (графи 31), у них зазначена провізна плата без суми ПДВ.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що у вищезазначеній справі Верховний Суд не досліджував питання нарахування ПДВ суд не приймає до уваги, оскільки касаційним господарським судом чітко висловлено позицію щодо того, що штраф нараховується не виходячи з ціни, сплаченої замовником за надання послуги, а виходячи із конкретного, законодавчо встановленого тарифу, який є базисом для нарахування штрафних санкцій, що також виключає застосування ПДВ, оскільки в розумінні спеціальних нормативних актів, які регулюють залізничні перевезення, такий податок не входить у розмір провізної плати, що зазначена у графі 31 залізничної накладної.

Посилання позивача щодо обґрунтування правомірності нарахування штрафу на суму провізної плати з урахуванням суми ПДВ в розмірі 20% на постанови апеляційних господарських судів, судом відхиляються з урахуванням того, що відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду, а не в постановах суду апеляційної інстанції, на які посилається позивач.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що здійснений позивачем розрахунок штрафу не відповідає приписам законодавства, оскільки штраф повинен вираховуватись з суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31) відповідно положень статті 116 Статуту залізниць України без урахування сплаченого ПДВ.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Так, у зв`язку з встановленими вище обставинами, здійснивши власні розрахунки виходячи з суми провізної плати, зазначеної в графі 31 залізничних накладних (без урахування ПДВ) та враховуючи кількість вагонів, відправлених згідно накладних, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою в частині стягнення 152 864,40 грн. У частині стягнення 30 572,88 грн позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо поданої відповідачем заяви про зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій у справі №910/635/22 на 50% від суми 152 864,40 грн.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що він є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке на теперішній час здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в тому числі військових пасажирів та військових вантажів. Крім того відповідачем зазначено, що починаючи з 24.02.2022 АТ «Українська залізниця» несе мільйонні збитки щоденно в зв`язку зі здійсненням евакуаційних рейсів, пошкодженням майна через бойові дії, критичним зменшенням обсягів вантажних перевезень через бойові дії. Також, відповідачем зауважено, що відповідно до даних Проміжного скороченого консолідованого звіту про сукупний дохід за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2021 року сукупний збиток за період склав 1 408 298 тис. грн.

Позивач проти зазначеного клопотання заперечує, мотивуючи свої доводи тим, що відповідач для підтвердження зазначених обставин не надав суду жодного належного та допустимого доказу. Також позивач зауважує, що порушення термінів доставки вантажу у даній справі відбулось у період вересень-листопад 2021 року (не у період дії воєнного стану), що господарська діяльність відповідача у 2021 та 2022 роках показувала позитивну динаміку, враховуючи у тому числі те, що з 29.06.2022 вступили в дію нові тарифи на вантажні залізничні перевезення, через що вартість перевезення збільшилась на 70%, з кінця 2022 року - січень, лютий 2023 року Укрзалізниця робила публікації у мережі Інтернет про отримання нею коштів (доходів) від арештованих вагонів і контейнерів рф та білорусі, торгів у «Прозорро», тощо, а тому стверджувати про перебування відповідача у скрутному економічному стані є безпідставним; нарахований позивачем штраф не є надмірно великим і його стягнення не створить жодних негативних наслідків для відповідача.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, зазначив, що Укрзалізницею не було доведено наявності обставин, з якими законодавцем пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, а розмір штрафу зменшенню на 30%, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та від 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Із урахуванням вищевикладеного, на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав (з простроченням) свої зобов`язання з перевезення вантажу.

Позивачем, у свою чергу, не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі спірних залізничних накладних.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-IX від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Наразі строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 20.05.2023.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про залізничний транспорт» залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях. Діяльність залізничного транспорту як частини єдиної транспортної системи країни сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в тому числі перевезення військових пасажирів та військових вантажів, та віднесене до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року №83.

Колегія суддів враховує, що російською федерацією з 24.02.2022 систематично здійснювалися ракетні обстріли, у тому числі, залізничної інфраструктури та відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

До того ж, до повномасштабної військової агресії проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії, виконання відповідачем евакуаційних рейсів, здійснення перевезення для потреб Збройних Сил України, ракетні обстріли об`єктів залізничної інфраструктури підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

Суд враховує, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір штрафу, оскільки у даному випадку мова йде не про звільнення від сплати штрафу у зв`язку з відсутністю вини відповідача, а про зменшення її розміру відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України з урахуванням того, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури, підприємством, яке має монопольне становище на ринку надання послуг з перевезення залізничним транспортом.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу колегією суддів враховано заперечення позивача, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, однак враховуючи економічну ситуацію в країні, яка склалася навколо вищезазначеної діяльності АТ «Українська залізниця», власником якого є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, та враховуючи велику кількість контрагентів відповідача знову ж таки в специфічному та стратегічному секторі вантажного залізничного перевезення, суд не погоджується з доводами позивача та висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафу.

Водночас, об`єктивним, на переконання колегії суддів, є зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 30% від обґрунтованої суми штрафу, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 107 005,08 грн (152 864,40 грн - 30%). Таке зменшення колегія суддів вважає оптимальним для дотримання балансу інтересів сторін у спорі, яке запобігатиме настанню для них негативних наслідків.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищевикладені приписи законодавства, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог у даній справі на суму 107 005,08 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у даній справі таким, що підлягає зміні із задоволенням позовних вимог частково, на загальну суму 107 005,08 грн.

Розподіл судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284, 333 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі №910/635/22 змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 9 С, ідентифікаційний код 43133523) штраф за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 107 005 (сто сім тисяч п`ять) грн 08 коп та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн 97 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «Вертикаль» (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 9 С, ідентифікаційний код 43133523) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 687 (шістсот вісімдесят сім) грн 89 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/635/22 повернути до місцевого господарського суду

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова