СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/1224/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

та представників сторін:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.1242) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.10.2022 (суддя Бринцев О.В., повний текст складено 14.10.2022) у справі №922/1224/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", м.Черкаси

до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна інфекційна лікарня", м.Харків

про стягнення 886 994,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради " Обласна клінічна інфекційна лікарня ", в якому просив суд стягнути заборгованість в розмірі 886 994,65 грн. за неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №Е/605-21 від 22.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем п.п.3.2.2 п.3.3 договору про постачання електричної енергії №Е/605-21 від 22.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати спожитої у грудні 2021 та в січні 2022 електричної енергії, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 886994,65 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.10.2022 у справі №922/1224/22 позов задоволено.

В наведеному рішенні суд першої інстанції зазначив, що за грудень 2021 відповідачем спожито електричної енергії в загальній кількості 86.447,00 кВт/год (за даними АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО"), тобто цей обсяг електроенергії відноситься як до договору №Е/527-21 від 29.04.2021 так і до договору №Е/605-21 від 22.12.2021. Враховуючи факт оплати відповідачем акту приймання-передачі електричної енергії від 29.12.2021 №РН-0005661 за грудень(до 22.12.2021) на суму 224.332,76 грн. (37.513,841 кВт/год), який має відношення до договору №Е/527-21, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виставлений позивачем у січні 2022 року(за поставку електроенергії з 22 грудня по 31 грудня 2021) акт приймання-передачі електричної енергії від 11.01.2022 на суму 292.620,29 грн (48.933,159 кВт/год) свідчить про кількість спожитої відповідачем електричної енергії в період з 22.12.2021 по 31.12.2021 за договором №Е/605-21. Як зазначив місцевий господарський суд, кількість спожитої електричної енергії в січні 2022 за договором №Е/605-21 відповідачем не оспорюється, а навпаки визнається у відзиві на позов. Враховуючи вищевикладене, Господарський суд Харківської області дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами як кількість спожитої відповідачем електричної енергії за грудень 2021 та січень 2022, так і дійсний розмір заборгованості за договором №605/21 - 886.994,65 грн.

Відповідач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обсяг споживання електричної енергії має бути підтверджений даними лічильників на точках обліку відповідача (як вказав суд у спірному рішенні), а не шляхом поділу загальної кількості спожитої електричної енергії за місяць на кількість днів у такому місяці. Відповідач посилається на те, що в п.6 Комерційної пропозиції до договору №Е/605-21 від 22.12.2021 визначено формулу розрахунків кількості часу електроспоживання шляхом ділення обсягу електричної енергії на кількість днів, місяців, годин. Вказана формула, на думку відповідача, повинна застосовуватись при розрахунку обсягу спожитої відповідачем електроенергії в період з 22.12.2021 по 31.12.2021. За розрахунками відповідача сума послуг за грудень 2021 складає 138 965,90 грн.

Також апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не враховано фактичний стан розрахунків між сторонами. Як зазначає відповідач, у грудні 2022 ним було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 1 596 416,99 грн. за запланований, але фактично не наданий обсяг споживання. Відповідач посилається на те, що позивач відступив від положень договору в частині складання та передачі актів наданих послуг за фактом споживання електроенергії.

Відповідач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що в грудні 2021 він спожив електроенергію на суму 138965,90 грн. Враховуючи нарахування позивача за січень 2022 на суму 594374,36 грн., відповідач вважає, що ним перевиконані грошові зобов`язання перед позивачем на суму 1 596 416,99 грн.

Крім того, відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що частина оплачених відповідачем актів наданих послуг стосується іншого укладеного між сторонами договору - від 29.04.2021 №Е/527-21.

При оплаті послуг, далі зазначає апелянт, в своїх платіжних дорученнях він вказав призначення платежу за договором Е/605-21. Позивач прийняв ці платежі без заперечень щодо призначення платежу,що, на думку апелянта, доводить їх отримання за вказаним договором на суму 1596416,99грню, що перевищує вартість отриманої електроенергії, яка, за підрахунками відповідача має складати 138965,90 грн.

Позивач надав суду відзив від 02.01.2023 №283 на апеляційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує, зазначає, зокрема, про те, що при формуванні платіжних документів на оплату спожитої електричної енергії, він керувався виключно даними, наданими оператором системи розподілу (АТ «Харківобленерго»), що відповідає п.4.12 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №132 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідач надав суду клопотання від 13.01.2023 №27, до якого додав копію договору №Е/527-21, копії актів взаєморозрахунків за договорами №Е/527-21 та №Е/605-21 станом на 22.12.2022, копію відповіді на претензію від 04.08.2022 №473, копії актив приймання передачі електроенергії за договором Е/605-21 від 22.12.2021: №РН-0005661; РН-0005634; РН-0005633; РН-0005635.

Вказаним клопотанням відповідач просив суд з метою справедливого вирішення спору, спростування висновків суду першої інстанції, доведення існування переплати за договором №Е/605-21 надати час для проведення взаємозвірки розрахунків із позивачем.

Відповідач також надав суду письмові пояснення (надійшли до суду 20.02.2023), в яких зазначає, зокрема, про те, що позивач, як учасник ринку електричної енергії, відповідно до «Порядку підготовки та надання даних комерційного обліку постачальниками послуг комерційного обліку електричної енергії» має доступ до щодобових, щодекадних і до місячних даних по споживанню електроенергії споживачем, однак, в порушення вимог законодавства надав суду відомості про споживання відповідачем електроенергії за весь грудень 2021, а не за період з 22 по 31 грудня 2021.

Позивач надав суду письмові пояснення №337 від 20.02.2023, в яких вважає безпідставними посилання відповідача на «Порядок підготовки та надання даних комерційного обліку постачальниками послуг комерційного обліку електричної енергії» та зазначає про те, що позивач має доступ до платформи MMS, проте, вказана платформа містить дані про відпуск електричної енергії по кожному споживачу за весь місяць, що підтверджується додатком №10 до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 05.03.1019 №12/4495, отриманого від АТ «Харківобленерго» (оператором системи розподілу). При цьому, як зазначає позивач, такі дані співпадають із даними, вказаними АТ «Харківобленерго» у відповіді на запит позивача.

Крім того, позивач вказує на те, що обсяг спожитої відповідачем у вересні, жовтні та листопаді 2021 електричної енергії відповідно до актів приймання-передачі №РН-0004513 від 08.10.2021, №РН-0005079 від 10.11.2021, №РН-0005530 від 10.12.2021 був скорегований згідно актів коригування №ВН-0000303, №ВН-0000304, №ВН-000305 від 23.12.2021 та ці обсяги спожитої електричної енергії були переоформлені на договір №Е/605-21 від 22.12.2021, що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії №РН-0005633, №РН-005634, №РН-005635 від 29.12.2021.

До пояснень позивачем додано, в тому числі, акти приймання передачі електроенергії та акти коригування обсягу електроенергії за договором Е/527-21.

Відповідач надав суду пояснення від 07.03.2023 у відповідь на пояснення позивача №337 від 20.02.2023, в яких, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не досліджував договір №Е/527-21, однак позивач надав суду акти приймання-передачі електричної енергії №РН-0004513 від 08.10.2021, №РН-0005079 від 10.11.2021, №РН-0005530 від 10.12.2021, які складені на підставі договору №Е/527-21. На думку позивача, відповідач намагається в межах цього позову стягнути заборгованість за всю спожиту у грудні 2021 електричну енергію, хоча має правові підстави стягувати вартість електроенергії, спожитої в період з 22.12.2021 по 31.12.2021 за договором №Е/605-21.

Отже обома сторонами надано апеляційному суду нові пояснення, в яких вони полемізують один з одним (не наводячи нових доводів) і надано певні докази, які (на думу апеляційного суду) не є обов`язковими для вирішення спору, не відкривають нових обставин по справі, але підтверджують висновки суду першої інстанції і уточнюють обставини досліджені судом першої інстанції , але з якими не згоден апелянт.

Враховуючи позицію відповідача щодо невизнання заявленого боргу через наявність (як він вважає) переплати за договором № Е/605-21 і завдання суду ретельніше дослідити цю обставину, відсутність представників сторін в судовому засіданні, судова колегія вважає за необхідне прийняти ці пояснення з додатками.

Судова колегія вважає, що надання сторонами цих пояснень і додатків до них не порушує ст.269 ГПК України, а надає сторонам додаткову можливість висловити і уточнити свої позиції у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 розгляд справи призначено на 07.03.2023 о 11:30 год.

В судове засідання 07.03.2023 представники позивача та відповідача не з`явились.

Позивач надав суду клопотання від 02.03.2023 про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач надав суду клопотання від 06.03.2023 про відкладення розгляду справи через зайнятість його представника адвоката Саламахи Віталія в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ч.11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія враховує, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася судом обов`язковою.

У клопотанні заявником жодним чином не обґрунтовано, які обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та потребують присутності представника в судовому засіданні.

У постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 Верховний Суд зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідач виклав свою позицію в апеляційній скарзі та письмових поясненнях.

Крім того, за клопотанням відповідача від 13.01.2023, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 відповідачу надано додатковий строк до 03.02.2022 для проведення звірки взаєморозрахунків з позивачем та подання суду відповідних доказів, а також мотивованого і обґрунтованого доказами клопотання щодо поважності причин їх неподання суду першої інстанції.

Проте, акт звірки взаєморозрахунків відповідач суду не представив.

Натомість, відповідач надав суду апеляційної інстанції письмові пояснення від 20.02.2023, від 07.03.2023, в яких також висловив свою правову позицію по суті спору.

Відповідач був завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України, якими до основних засад судочинства віднесено, зокрема, розумні строки розгляду справи судом, що, також є одним з елементів права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, відповідач виклав свою правову позицію в апеляційній скарзі та письмових поясненнях, обмежені строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено позивача та відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між позивачем та відповідачем існували договірні відносини на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.04.2021 №Е/527-21 (далі - договір №Е/527-21).

Судова колегія не ставить за мету досліджувати зобов`язання сторін за вказаним договором, а приймає до уваги лише ту їх частину, яка в результаті домовленостей сторін віднесена до договору Е/605-21. При цьому за мету ставиться вирішення питання наявності переплати або боргу у відповідача за поставлену електроенергію за період з 22.12.2021 по 31.01.2022.

В подальшому, 22.12.2021 між ТОВ "Енергогазрезерв" (постачальник) та КНП ХОР "Обласна клінічна інфекційна лікарня" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від №Е/605-21 (далі договір №Е/605-21).

Додатковою угодою №1 від 23.12.2021 внесено зміни до п.7.4 договору №Е/605-21 та визначено, що договір набирає чинності з 22.12.2021 і діє до 31.12.2021.

Згідно з п.1.1 договору №Е/605-21, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1.230 кВт. Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії згідно з умовами цього договору в кількості 301.881 кВт*год.

Відповідно до п.1.4 договору №Е/605-21, строк поставки електричної енергії за цим договором до 31.12.2021.

Ціна договору згідно обсягу бюджетного фінансування становить 1 805 248,38 грн. з ПДВ (п.2.1 договору №Е/605-21).

В п.3.3.2 договору №Е/605-21 встановлено обов`язок споживача оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами договору протягом 15 календарних днів з дня отримання рахунків та актів на оплату (термін оплати може бути продовжений у залежності від бюджетного фінансування) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

У відповідності до п.5 Комерційної пропозиції про постачання електричної енергії споживачу (додаток №2 до договору №Е/605-21), термін надання рахунку та/або акту приймання-передачі спожитої електричної енергії протягом 12 робочих днів після завершення місяця споживання. Оплата акту приймання-передачі електричної енергії та/або рахунку постачальника має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дати його отримання споживачем, але відповідно до вимог ПРЕЕ, не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до Додатку до заяви-приєднання до договору №Е/605-21 замовлене споживачем місячне споживання електричної енергії в грудні 2021 складає 301.881 кВт*год (а.с.15).

Додатковою угодою №1 від 30.12.2021 продовжено дію договору №Е/605-21 до 31.03.2022 в частині постачання електричної енергії.

Додатковою угодою №3 від 29.12.2021 продовжено дію договору №Е/605-21 до 01.04.2022 в частині постачання електричної енергії, змінено кількість електричної енергії, що закупляється - 327.335,365 кВт/год. та ціну договору 1957465,48 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №4 від 28.01.2022 до договору №Е/605-21 у зв`язку зі збільшенням ціни на електроенергію (6,042052 грн за 1 кВт/год.), змінено кількість електричної енергії, що закупляється - 326.862,728 кВт/год.

Додатковою угодою №5 від 31.01.2022 до договору №Е/605-21 сторони домовились збільшити ціну за електроенергію (6,16 грн за 1 кВт/год.) та змінили кількість електричної енергії, що закупляється - 326.265,455 кВт/год.

Листом від 21.12.2021 №2258 відповідач звернувся до позивача з проханням: «заборгованість за вересень, жовтень, листопад місяці внести у АКТ на оплату за надану електричну енергію за грудень» (а.с.122).

Листом від 28.12.2021 №2292 відповідач звернувся до позивача з проханням скласти акт приймання-передачі електричної енергії, спожитої підприємством, станом на 29.12.2021 без зазначення періоду споживання (а.с.11).

У відповідь на ці листи позивачем було переоформлено 29.12.2021 розрахункові документи і виставлено відповідачу наступні акти приймання-передачі електричної енергії:

- від 29.12.2021 №РН-0005633 за вересень 2021 у кількості 38.523,5240 кВт/год на суму 230.370,67 грн з ПДВ;

- від 29.12.2021 №РН-005634 за жовтень 2021 у кількості 104.809,00 кВт/год на суму 626.757,82грн з ПДВ;

- від 29.12.2021 №РН-005635 за листопад 2021 у кількості 86.113,00 кВт/год на суму 514.955,74грн з ПДВ.

Відповідач оплатив вказані акти у повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення від 29.12.2021 №171 на суму 626.757,82 грн, від 29.12.2021 №172 на суму 514.955,74 грн, від 29.12.2021 №173 на суму 230.370,67 грн.

У зазначених платіжних дорученнях у графі "Призначення платежу" є посилання на договір №Е/605-21 та номери відповідних актів.

Позивач в позові посилається на те, що на виконання умов договору №Е/605-21 ним у грудні 2021 та січні 2022 було поставлено відповідачу електричну енергію в загальній кількості 183.695,00 кВт/год, що підтверджується наступними актами приймання-передачі електричної енергії:

- від 29.12.2021 №РН-0005661 на суму 224.332,76 грн. за поставлену у грудні 2021 електричну енергію,

- від 11.01.2022 №РН-0005847 на суму 292.620,29 грн. за поставлену у грудні 2021 електричну енергію,

- від 10.02.2022 №РН0000100 на суму 594.374,36 грн. за поставлену у січні 2022 електричну енергію.

Також позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки-фактури від 29.12.2021 №СФ-0014804, від 11.01.2022 №СФ-0014988, від 10.02.2022 №СФ-0000102.

Платіжними дорученнями від 29.12.2021 №174 на суму 79.332,77 грн. та від 30.12.2021 №3661 на суму 144.999,99 грн. відповідачем був повністю оплачений акт приймання-передачі електричної енергії від 29.12.2021 РН-0005661 на суму 224.332,76 грн.

До матеріалів справи надано інформацію №56к-01/04-2256 АТ «Харківобленерго» від 22.07.2022 про те, що фактичні обсяги купівлі електричної енергії Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна клінічна інфекційна лікарня" у грудні 2021 складають 86447 кВт/год, у січні 2022 97248 кВт/год (а.с.42).

28.07.2022 позивач надіслав відповідачу претензію 27.07.2022 №90, в якій вимагав сплатити заборгованість за спожиту в грудні 2021 та січні 2022 електричну енергію в розмірі 886.994,65 грн.

У відповідь, відповідач в листі №473 від 04.08.2022 повідомив позивача про те, що останній не надав відповіді на лист відповідача від 21.12.2021 №2258 з проханням зарахувати заборгованість за вересень, жовтень та листопад 2021, яка виникла на підставі договору №Е/527-21 від 29.04.2021 та внести цю заборгованість до акту на оплату електричної енергії за грудень 2021 (за договором №Е/605-21 від 22.12.2021). Відповідач просив розглянути вказану пропозицію повторно.

Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Судова колегія враховує наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт поставки позивачем відповідачу електричної енергії в грудні 2021 в обсязі 86447 кВт/год. та у січні 2022 в обсязі 97248 кВт/год. підтверджується довідкою АТ «Харківобленерго» від 22.07.2022 ( а.с.42).

На виконання договору №Е/605-21 від 22.12.2021 позивач склав та направив відповідачу акти приймання-передачі за поставлену у грудні 2021 та січні 2022 електричну енергію на загальну суму 886 994,65 грн., а саме: від 11.01.2022 №РН-0005847 на суму 292.620,29 грн. за поставлену з 22 грудня 2021 електричну енергію, від 10.02.2022 №РН0000100 на суму 594.374,36 грн. за поставлену у січні 2022 електричну енергію.

Пунктом 3.3.2 договору №Е/605-21 встановлено обов`язок споживача оплачувати постачальнику вартість електричної енергії протягом 15 календарних днів з дня отримання рахунків та актів на оплату.

Відповідач в добровільному порядку вищевказані акти не оплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Враховуючи непогашення відповідачем суми основного боргу, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 886 994, 65 грн. основного боргу.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не враховано фактичний стан розрахунків між сторонами. Як зазначає відповідач, у грудні 2022 ним було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 1 596 416,99 грн. за запланований, а не за фактично наданий обсяг споживання. Відповідач посилається на те, що позивач відступив від положень договору в частині складання та передачі актів наданих послуг за фактом споживання електроенергії.

Відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що частина оплачених відповідачем актів наданих послуг стосується іншого укладеного між сторонами договору - від 29.04.2021 №Е/527-21 та вважає, що ним перевиконані грошові зобов`язання перед позивачем на суму 1 596 416,99 грн.

Судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існували правовідносини з поставки електричної енергії на підставі іншого договору від 29.04.2021 №Е/527-21.

В листі від 21.12.2021 №2258 відповідач просив позивача перенести заборгованість за спожиту у період з вересня по листопад 2021 електричну енергію на договір №Е/605-21 та внести її в акт на оплату за грудень 2021.

Також в листі від 28.12.2021 №2292 відповідач просив позивача виписати акти приймання-передачі електричної енергії, спожитої станом на 29.12.2021: за вересень 2021 на суму 230.370,67 грн, за жовтень 2021 на суму 626.757,82 грн, за листопад 2021 на суму 514.995,74 грн та за грудень 2021 на суму 224.332,77 грн.

З наведеного вбачається, що за договором №Е/527-21 у відповідача виникла заборгованість, яку він просив перенести на новий договір №Е/605-21, що набрав чинності 22.12.2021.

29.12.2021 позивач, відповідно до прохання відповідача за листами від 21.12.2021 № 2258 (а.с.122) та від 28.12.2021 №2292(а.с.111) виставив відповідачу (перевиставив) відповідні акти приймання-передачі №РН-0005633 за вересень 2021 на суму 230.370,67 грн.; №РН-005634 за жовтень 2021 на суму 626.757,82грн; №РН-005635 за листопад 2021 на суму 514.955,74грн., №РН-0005661 на суму 224.332,76 грн. за грудень 2021.

Враховуючи, що вищезазначені акти приймання-передачі стосуються періоду споживання з вересня по грудень 2021 (коли діяв договір №Е/527-21), та приймаючи до уваги зміст листів відповідача від 21.12.2021 №2258 та від 28.12.2021 №2292, судова колегія доходить висновку, що акти приймання-передачі №РН-0005633 за вересень 2021; №РН-005634 за жовтень 2021; №РН-005635 за листопад 2021; №РН-0005661 за грудень 2021 на загальну суму 1 596 416, 99 грн. за ініціативою відповідача були виставлені йому позивачем та оплачені відповідачем з посиланням на договір №Е/605-21 від 22.12.2021, хоча відносились до попереднього договору №Е/527-21.

Тобто, фактично відповідач в період з вересня по 22.12.2021 споживав електричну енергію на підставі договору №Е/527-21, проте, за згодою сторін акти приймання-передачі електричної енергії за вказаний період були оформлені на договір №Е/605-21.

У зв`язку із вказаними обставинами, зазначення відповідачем в платіжних дорученнях від 29.12.2021 №171, від 29.12.2021 №172, від 29.12.2021 №173, від 29.12.2021 №174 в графі призначення платежів - «за договором №Е/605-21» відповідає домовленостям сторін.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що акти приймання-передачі №РН-0005633 за вересень 2021; №РН-005634 за жовтень 2021; №РН-005635 за листопад 2021; №РН-0005661 за грудень 2021 відображають виконання позивачем свого обов`язку з постачання газу за період, який входив до договору №Е/527-21, проте, в подальшому, за ініціативою відповідача, акти приймання-передачі газу та платіжні документи за ці поставки були віднесені сторонами до нового договору №Е/605-21.

Судова колегія також приймає до уваги пояснення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що на виконання умов попереднього договору №Е/527-21 сторонами спочатку були складені та підписані акти приймання-передачі природного газу №РН-0004513 від 08.10.2021, №РН-0005079 від 10.11.2021, №РН-0005530 від 10.12.2021, які були скореговані позивачем та відповідачем 23.12.2021 відповідно до актів коригування №ВН-0000303, №ВН-0000304, №ВН-000305.

За твердженнями позивача, обсяги спожитої електричної енергії за вищевказаними актами були переоформлені на договір №Е/605-21 від 22.12.2021, про що складено акти приймання-передачі електричної енергії №РН-0005633, №РН-005634, №РН-005635 від 29.12.2021. Ці акти також підписані обома сторонами.

Враховуючи наведене, а також те, що акти приймання-передачі №РН-0005633 за вересень 2021; №РН-005634 за жовтень 2021; №РН-005635 за листопад 2021; №РН-0005661 за грудень 2021 (які відповідач повністю оплатив) стосувались виконання сторонами попереднього договору №Е/527-21, безпідставними є доводи відповідача про те, що ним перевиконано перед позивачем зобов`язання з оплати за договором №Е/605-21.

Відповідач неодноразово в своїх листах позивачу (від 21.12.2021 - а.с. 122; від 28.12.221- а.с. 111) підтверджував існування заборгованості за період постачання з вересня по листопад 2021, просив перенести її на новий договір, в подальшому оплатив борг за вказаний період.

До матеріалів справи надано платіжні доручення відповідача про оплату боргу природний газ за період поставки з вересня по грудень 2021 та із посиланням на договір № Е-605-21.

Така оплата була прийнята позивачем за проханням відповідача і на підставі його листів від 21.12.2021 та 28.12.2021 (які проаналізовані вище) а тому посилання відповідача на те, що грошові кошти в розмірі 1 596 416,99 грн. були сплачені ним за запланований, але фактично не наданий обсяг споживання не відповідають дійсності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем умов договору в частині складання та передачі актів наданих послуг кожного місяця за фактом споживання електроенергії є безпідставними, оскільки саме відповідач в листах позивачу наполягав на перенесенні заборгованості за спожиту в період з вересня по листопад 2021 електричну енергію на новий договір та просив позивача скласти відповідні акти приймання-передачі.

Крім того слід зазначити, що умовами договору №Е/605-21 на споживача покладено обов`язок з оплати спожитої електричної енергії протягом 15 днів з моменту отримання рахунків та актів на оплату, а тому посилання відповідача на несвоєчасне оформлення постачальником цих документів не може звільняти споживача від обов`язку з їх оплати.

Судова колегія враховує, що за даними АТ «Харківобленерго» відповідач в грудні 2021 спожив електричну енергію в загальному обсязі 86447 кВт/год (а.с.42).

Оскільки за актом приймання-передачі №РН-0005661 за грудень 2021 обсяг спожитої та оплаченої відповідачем електричної енергії складає 37513,841 КВт/год., слід дійти висновку, що споживання відповідачем електричної енергії у грудні 2021 відбувалось як на підставі договору №Е/527-21, так і договору №Е/605-21, який набрав чинності з 22.12.2021.

Таким чином, обсяг спожитої в з 22 грудня 2021, проте, не оплаченої відповідачем електричної енергії за договором №Е/605-21 складає 48933,1590 кВт/год., і цей обсяг правомірно віднесений позивачем до акту приймання-передачі від 11.01.2022 №РН-0005847 на суму 292.620,29 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не дослідив стан розрахунків між сторонами є безпідставними.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обсяг споживання електричної енергії має бути підтверджений даними лічильників на точках обліку відповідача, а не шляхом поділу загальної кількості спожитої електричної енергії за місяць на кількість днів у такому місяці. Відповідач посилається на те, що в п.6 Комерційної пропозиції до договору №Е/605-21 від 22.12.2021 визначено формулу розрахунків кількості часу електроспоживання шляхом ділення обсягу електричної енергії на кількість днів, місяців, годин. Вказана формула, на думку відповідача, повинна застосовуватись при розрахунку обсягу спожитої відповідачем електроенергії в період з 22.12.2021 по 31.12.2021.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4.12 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Позивач правомірно, у відповідності до наведених положень, при виставленні відповідачу рахунків на оплату, зокрема, за грудень 2021, керувався даними щодо обсягу спожитої відповідачем електричної енергії, отриманими від оператора системи АТ «Харківобленерго» в листі від 20.07.2022.

Пункт 6 Комерційної пропозиції до договору №Е/605-21, на який посилається апелянт, встановлює порядок корегування встановленого обсягу споживання (тобто запланованої до постачання електроенергії), а не визначає формули розрахунків кількості часу електроспоживання, як помилково вважає відповідач.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що даними оператора системи АТ «Харківобленерго» підтверджено фактичний обсяг спожитої відповідачем у грудні 2021 електричної енергії на загальну суму 516 953,05 грн., доводи відповідача про те, що ним спожито (за власними розрахунками) електричну енергію у вказаному місяці на суму 138965,90 грн. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідач в письмових поясненнях від 07.03.2023, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не досліджував договір №Е/527-21, проте, позивач надав суду акти приймання-передачі електричної енергії №РН-0004513 від 08.10.2021, №РН-0005079 від 10.11.2021, №РН-0005530 від 10.12.2021, які складені на підставі договору №Е/527-21. На думку позивача, відповідач намагається в межах цього позову стягнути заборгованість за всю спожиту у грудні 2021 електричну енергію, хоча має правові підстави стягувати вартість електроенергії, спожитої в період з 22.12.2021 по 31.12.2021 за договором №Е/605-21.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, оскільки суд першої інстанції встановлював обставини виконання сторонами договору №Е/605-21, який є предметом позову. Натомість договір №Е/527-21 згадується місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні у зв`язку з тим, що відповідач в своїх запереченнях проти позову вказував на те, що суду необхідно дослідити розрахунки сторін за обома договорами та встановити обставини існування (на думку відповідача) переплати за договором №Е/605-21.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду Харківської області правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №Е/605-21, за період поставки з 22 грудня 2021року та за січень 2022, а не за весь грудень 2021, що мав би включає період з 01.12.2021 по 21.12.2021, який стосується поставок за договором №Е/527-21, як помилково вважає апелянт.

При цьому, з огляду на існування між сторонами правовідносин за двома договорами на постачання електричної енергії та враховуючи наявність в матеріалах справи листів відповідача позивачу з проханням переоформити заборгованість за попереднім договором №Е/527-21 на новий договір №Е/605-21, суд першої інстанції обґрунтовано дослідив зазначені обставини, надав оцінку доводам відповідача та встановив дійсний розмір боргу за договором №Е/605-21.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував фактичні розрахунки між сторонами також не приймаються судовою колегією, оскільки саме врахування фактичних розрахунків між сторонами здійснене судом першої інстанції привело до правильного висновку про відсутність переплат у відповідача за договором Е/605-21.

Крім того, відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оплачені відповідачем акти приймання передачі електричної енергії стосуються іншого укладеного між сторонами договору - від 29.04.2021 №Е/527-21.

Разом із тим, враховуючи надані сторонами докази і проаналізувавши обставини справи (про що зазначено вище), судова доходить висновку, що оплата на суму 159416,99грн. стосується поставок електроенергії за період з вересня по 22.12.2021, тобто поставок, передбачених договором №Е/527-21.

Вказані обставини також підтверджуються наданим відповідачем до листа від 09.09.2022 №556/2 актом звірки взаєморозрахунків (а.с.88), підписаним ним в односторонньому порядку, станом на 01.09.2022. У вказаному акті відповідачем підтверджується, що сума 1 5954 16,99 грн. була сплачена ним на погашення боргу за актами приймання передачі електроенергії, які були заново виставлені позивачем після коригування обсягу електроенергії поставленої за вересень-листопад 2021 року та частину грудня 2021, тобто за період, який стосується поставок за договором №Е/527-21.

В цьому односторонньому акті звірення відповідачем вказані ті самі номера актів приймання передачі, ті самі суми боргу, за той самий період, що і в його листі від 28.12.2021 №2292 (а.с.111) до позивача, в якому він просив постачальника виписати акти приймання передачі електричної енергії, спожитої ним, без зазначення періоду споживання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін,що мають значення для вирішення справи, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Харківської області від 14.10.2022 у справі №922/1224/24 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 14.10.2022 у справі №922/1224/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.03.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков