ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/478/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/478/23

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) в інтересах держави в особі Кілійського міжрайонного управління водного господарства ( 68300,Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78, ) та Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1, );

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Кілійського міжрайонного управління водного господарства та Південного офісу Держаудитслужби до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення суми.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збільшенням вартісті одиниці електроенергії відповідачем за додатковими угодами до договору № 100/60 від 18.02.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.03.2023р. об 11:00.

До суду надійшло клопотання представника відповідача за вх.№ 8103/23 від 14.03.2023р. про передачу справи на розгляд Господарського суду Миколаївської області за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 5 договору про перевантаження імпортної автотехніки № 8/и від 26.01.2022р. сторони передбачили, що усі суперечки, які виникають із даного договору або повязані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідну суперечку неможливо вирішити шляхом переговорів, вона вирішується в судовому порядку в Господарському суді за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Відповідно до ч.І ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Згідно ч.ч.І, 2 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 06.02.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» зареєстроване за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1.

Відповідно до ч. 5 ст.29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Вказана стаття застосовується до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому слід враховувати, що правила цієї статті не застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці.

Разом з тим, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі і у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

При цьому, за загальним правилом місцем виконання зобов`язання вважається місце, в якому мають бути вчинені дії боржника, яких вправі вимагати від нього кредитор.

Разом з тим, правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Предметом Договору про постачання електричної енергії від 18.02.2021 року № 100/60 передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія з врахуванням послуги з передачі електроенергії), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах договору. Перелік точок обліку та їх розташування зазначається в додатку № 2 до Договору.

Відповідно до п.5.1 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною Споживачем Комерційною пропозицією.

При встановленні підсудності позовної заяви, у даному випадку, визначальним є підстава позову - стягнення коштів за Договором про постачання електричної енергії від 18.02.2021 року № 100/60, у зв`язку з порушенням відповідачем його умов, щодо підвищення ціни за одиницю товару, що відповідно до Господарського процесуального кодексу України передбачає виключну підсудність справи.

Отже, обов`язком відповідача є оплата коштів по Договору про постачання електричної енергії від 18.02.2021 року № 100/60, тоді як позовні вимоги заявлено не виконати обов`язок в натурі та здійснити постачання за обумовленим місцем постачання, а позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача коштів. Тому, дана справа є спором про стягнення коштів не пов`язаним з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір щодо здійснення постачання електричної енергії на визначені точки обліку. Зобов`язання зі сплати коштів не є такими, які через їх особливість належить виконувати тільки в певному місці, а саме місці виконання договору.

За таких умов відсутні підстави стверджувати, що позов подано до зобов`язаної особи за місцем обумовленого сторонами виконання.

Окрім того, на момент подання позову Договір виконано у повному обсязі, постачання електричної енергії на точки обліку Споживача за вказаним договором не відбувається.

З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги заявлено не про фактичне виконання зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії від 18.02.2021 року № 100/60, а про стягнення грошових коштів, дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду за місцезнаходженням відповідача.

Отже, з урахуванням відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія, дана справа належить до підсудності Господарського суду Миколаївської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та справа № 916/478/23 підлягає передачі на розгляд Господарського суду Миколаївської області.

Керуючись ст. 27, п.п. 1 ч.3, ст.31, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Клопотання представника відповідача за вх.№ 8103/23 від 14.03.2023р. задовольнити.

2. Справу № 916/478/23 за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кілійського міжрайонного управління водного господарства та Південного офісу Держаудитслужби до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили 20.03.2023р. в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Т.Г. Пінтеліна