ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3596/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРКІНГ+ (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована механізована колона № 23 (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1, оф. 4)

про стягнення 2835702,46 грн. за договором поставки № 2019/П/136, у тому числі 742992,66 грн. основного боргу, 1464650,08 грн. товарного кредиту, 232857,07 грн. пені, 292522,90 грн. 20% річних, 102679,75 грн. інфляційних втрат,

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Ковальчук С.О.

Представники сторін:

від позивача: Тищенко А.В. (ордер № 1064405 від 19.11.2021 р., свідоцтво № 1419 від 25.06.2014 р.) в режимі відеоконференції;

від відповідача: Сонько В.В. (ордер № 1025118 від 10.01.2023 р.) в режимі відеоконференції.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКІНГ+» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона № 23» про стягнення 2835702,46 грн. за договором поставки № 2019/П/136, у тому числі 742992,66 грн. основного боргу, 1464650,08 грн. товарного кредиту, 232857,07 грн. пені, 292522,90 грн. 20% річних, 102679,75 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 2019/П/136 від 01.11.2019 р., згідно з яким позивачем відповідачеві було поставлено товар. Проте, ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» оплата за поставлений товар була здійснена не була, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 742992,66 грн. основного боргу, 1464650,08 грн. товарного кредиту, 232857,07 грн. пені, 292522,90 грн. 20% річних, 102679,75 грн. інфляційних втрат, і судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2021 р. було призначене підготовче засідання на 13.01.2022 р.

Підготовче засідання відкладалось.

03.02.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 02.02.2022 р. (вх. № 2451/22 від 03.02.2022 р.), за змістом якого відповідач проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що за наданими позивачем видатковими накладними товар відповідачем не отримувався, а самі накладні уповноваженим представником Хурсою В.М. не підписувались. Також відповідач заперечував передбачені договором умови товарного кредиту, наголошував на безпідставному нарахуванні позивачем пені поза межами встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку та ставив під сумнів наявність у представника позивача повноважень для здійснення представництва у даній справі, вимоги в якій виникли за договором поставки від 01.11.2019 р., а не від 11.11.2019 р., як про це зазначено у наданому позивачем договорі про надання правової допомоги.

Окрім того, 03.02.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 02.02.2022 р. про виклик та допит свідка (вх. № 2449/22 від 03.02.2022 р.), за змістом якого відповідач просив викликати і допитати в якості свідка ОСОБА_1 , яким заперечується підписання наданих до позову видаткових накладних, за якими, як стверджує позивач, відповідач нібито отримав товар.

Також 03.02.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 02.02.2022 р. про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх. № 2450/22 від 03.02.2022 р.), за змістом якого відповідач просив суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та поставити на вирішення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз питання щодо того, чи виконано підписи у спірних накладних Хурсою Василем Михайловичем.

15.06.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 08.06.2022 р. (вх. № 6824/22 від 15.06.2022 р.) про зупинення провадження у справі, в якому останній зазначає, що ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 02.02.2022 р. звернулося з позовною заявою до Господарського суду Харківської області із вимогами про часткове визнання недійсним договору поставки № 2019/П/136 від 01.11.2019 р. в частині пунктів 3.6 та 3.7 договору, щодо розгляду якої ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 р. було відкрито загальне позовне провадження у справі № 922/448/22. Крім того, відповідач у поданому ним клопотанні вказує, що предметом спору по справі № 922/448/22 є правочин (в частині), на якому ґрунтуються позовні вимоги у справі № 911/3596/21. Таким чином, на думку відповідача, розгляд даної справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 922/448/22, а здійснення подальшого судового розгляду цієї справи не відповідатиме завданням господарського судочинства, у зв`язку з чим відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 911/3596/21.

08.08.2022 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від ТОВ ПАРКІНГ+ надійшли пояснення щодо клопотань відповідача б/н від 06.08.2022 р. (вх. № 877/22 від 08.08.2022 р.), за змістом яких позивач заперечував проти клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі та зазначав, що ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 не наводить належних мотивів щодо того, чому провадження у даній справі має бути зупинене. При цьому, наявні у даній справі докази, на думку позивача, дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи відсутня, а отже відсутні підстави для задоволення заяви про зупинення провадження по справі. Водночас, позивач відзначав, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи про визнання недійсним договору, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення справи № 911/3596/21. При цьому, посилання відповідача на те, що в іншій справі встановлюється дійсність правочину договору поставки, який є доказом у даній справі, не свідчить про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 Цивільного кодексу України.

Щодо клопотання про призначення експертизи, позивач зазначав, що відповідач у своєму відзиві підтверджує той факт, що ОСОБА_1 є його співробітником з 2017 року та саме ця особа здійснювала контроль за будівництвом на об`єктах у Харкові, де були використані будівельні матеріали, поставлені позивачем. Доводи відповідача щодо не підписання накладних їх працівником не підтверджені і розцінюються позивачем як намагання уникнути відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. До того ж, у листі відповідача від 05.04.2021 р. № 05/04-1, адресованому позивачу, що міститься в матеріалах справи, відповідач визнавав факт поставки товару зі сторони позивача. У вказаному листі відповідач вказував, що роботи за договором із Департаментом будівництва та шляхового господарства ХМР виконані із товару, поставленого позивачем. Також постачання товару протягом листопада 2019 року на суму 742992,66 грн. додатково підтверджується зареєстрованою податковою накладною № 135 від 30.11.2019 р., за рахунок якої відповідачем було сформовано власний податковий кредит. Отже, на переконання позивача, в сукупності всі докази по справі вказують на те, що поставка товару від позивача до відповідача мала місце. Зважаючи на це позивач розцінює клопотання відповідача про призначення експертизи як зловживання його процесуальними правами з метою затягування справи.

Щодо клопотання відповідача про допит свідка, то позивач вказував на відсутність в матеріалах справи письмової заяви свідка, оформленої у порядку, встановленому ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, що процесуально унеможливлює виклик та допит судом ОСОБА_1 у якості свідка.

Також 08.08.2022 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від ТОВ ПАРКІНГ+ надійшла відповідь на відзив б/н від 06.08.2022 р. (вх. № 878/22 від 08.08.2022 р.), за змістом якої позивач зазначав, що належним чином виконав умови договору поставки № 2019/П/136 від 01.11.2009 р. та в період з 12.11.2019 р. по 28.11.2019 р. поставив на адресу відповідача, а останній - прийняв, товар на загальну суму 742992,66 грн., що підтверджується відповідними накладними, підписаними без будь-яких зауважень уповноваженим представником покупця. При цьому, позивач відзначав, що нарахування відповідачу товарного кредиту узгоджується з умовами договору та вимогами законодавства.

22.08.2022 р. до Господарського суду Київської області електронною поштою від ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 надійшло клопотання б/н від 22.08.2022 р. (вх. № 10957/22 від 22.08.2022 р.) про долучення доказів до матеріалів справи, згідно якого відповідач просив суд визнати поважними причини неподання відповідачем письмової заяви свідка ОСОБА_1 від 16.08.2022 р. у встановлений законом строк та долучити до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_1 від 16.08.2022 р., посвідчену нотаріально приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С.О.

Також 22.08.2022 р. до Господарського суду Київської області електронною поштою від ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 надійшли заперечення б/н від 22.08.2022 р. (вх. № 10958/22 від 22.08.2022 р.), за змістом яких відповідач вказував, зокрема, на те, що позивач подав до суду відповідь на відзив з порушенням строку, визначеного судом, не обгрунтувавши поважності причин такого пропуску, з огляду на що така відповідь на відзив не може бути долучена до матеріалів справи та прийматись судом до уваги.

Поряд з цим, відповідач заперечував проти викладених у відповіді на відзив аргументів позивача, зазначаючи наступне. Договір, укладений між сторонами, визначає ряд дій, які сторони зобов`язані вчинити для відвантаження товару, однак жодна з передбачених договором умов не була виконана сторонами. При цьому, позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив виконання сторонами визначених вище умов договору, що доводить факт відсутності поставок за договором на користь відповідача, так як відповідач не замовляв товар у позивача за договором та не отримував такий товар. Окрім цього, накладні, які позивач долучив до позовної заяви, ніколи не обліковувались у відповідача, товар за такими накладними відповідач не отримував, а представник відповідача ОСОБА_1 не підписував такі накладні. Відповідачем було заявлено клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 виклав свої пояснення у письмовій заяві свідка від 16.08.2022 р., яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С.О.). У той же час, посилання позивача на реєстрацію податкової накладної № 135 від 30.11.2019 р., як на доказ поставки товару, взагалі є безпідставним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України, податкова накладна є документом, яким користуються платники ПДВ для обліку податкового зобов`язання та податкового кредиту. При цьому, здійснення реєстрації податкової накладної залежить від дій самого позивача та не є доказом поставки товару за договором. Посилання позивача на лист № 05/04-1 від 05.04.2021 р., як на доказ поставки товару відповідачу відповідно до договору, також є безпідставним, оскільки у вказаному листі відповідач зазначав, що договір укладався між сторонами для постачання товару на об`єкти з капітального ремонту комплексу транспортних споруд по просп. Льва Ландау в м. Харкові, замовником яких виступав Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради. При цьому, лист не містить даних щодо накладних, на які позивач посилається в своєму позові. Таким чином, вказаний лист не містить даних, якими доводиться факт поставки позивачем товару на користь відповідача за договором. Крім того, позивач, посилаючись на пункт 3.6 договору, вважає вимогу про стягнення з відповідача товарного кредиту такою, що відповідає вимогам договору та вимогам чинного законодавства України. Однак, такі доводи позивача, на переконання відповідача, є безпідставними з огляду на те, що відповідно до пункту 3.1 договору поставлений товар має оплачуватись покупцем на умовах 50% передплати та 50% післяплати за поставлений товар. При цьому, позивач, посилаючись на пункти 3.6 та 3.7 договору, вимагає додатково сплатити товарний кредит за визначеною договором формулою, до складу якого входить вартість нібито поставленого товару. Такі вимоги, на думку відповідача, є протиправними, оскільки фактично направлені на стягнення подвійної вартості товару. Отже, умови оплати товару, визначені договором, зокрема, п. 3.1 договору, протирічать умовам оплати товару, що визначені в пунктах 3.6 та 3.7 договору. При цьому, на переконання відповідача, з умов п. 3.6 договору щодо надання товарного кредиту вбачається, що це положення не відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Податкового кодексу України щодо застосування товарного кредиту, тобто продажу товару в кредит з відстроченням чи розстроченням платежу, з огляду на що відповідачем подано до Господарського суду Харківської області позов про визнання недійсними п.п. 3.6 та 3.7 договору, судовий розгляд якого ще триває. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача подвійної вартості товару, на переконання останнього, є протиправною.

У судовому засіданні 08.09.2022 р. представник позивача підтримував позовні вимоги, щодо вирішення клопотання відповідача б/н від 22.08.2022 р. (вх. № 10957/22 від 22.08.2022 р.) про долучення доказів до матеріалів справи (письмової заяви свідка ОСОБА_1 від 16.08.2022 р.) покладався на розсуд суду; представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд задовольнити зазначене вище клопотання б/н від 22.08.2022 р. (вх. № 10957/22 від 22.08.2022 р.), долучити до матеріалів справи заяву свідка та зазначала про неможливість її подання раніше з огляду на перебування свідка на території Харківської області, де відбуваються активні бойові дії.

Розглянувши вказане клопотання ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 б/н від 22.08.2022 р. (вх. № 10957/22 від 22.08.2022 р.) про долучення доказів до матеріалів даної справи, дослідивши його мотиви, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу, якою задовольнив клопотання відповідача та приєднав до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_1 від 16.08.2022 р., про що зазначено у відповідній ухвалі суду від 08.09.2022 р.

Поряд з цим, у судовому засіданні 08.09.2022 р. представник ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 зазначала про те, що відповідач наполягає на поданому 15.06.2022 р. клопотанні про зупинення провадження у даній справі, та просила його задовольнити; представник позивача проти клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 922/448/22, яка розглядається Господарським судом Харківської області, заперечував з підстав, викладених у зазначених вище письмових поясненнях.

Суд, розглянувши клопотання відповідача б/н від 08.06.2022 р. (вх. № 6824/22 від 15.06.2022 р.) про зупинення провадження у справі, залишив його без задоволення, про що без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу, з мотивів, викладених у відповідній ухвалі суду від 08.09.2022 р.

14.10.2022 р. електронною поштою до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли пояснення б/н від 13.10.2022 р. (вх. № 14371/22 від 14.10.2022 р.), за змістом яких відповідач відзначав, зокрема, що пункт 3.6 договору не містить розміру процентів, а норми актів цивільного законодавства не встановлюють розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в договорі не встановлено розміру процентної ставки. Такий пункт договору не відповідає вимогам чинного законодавства, отже, зобов`язання з товарного кредиту за договором не виникає, при цьому відсутні правові підстави для сплати процентів за статтями 536 та 692 Цивільного кодексу України. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача товарного кредиту у розмірі 1464650,08 грн. безпідставні, оскільки пункт 3.6 договору не породжує зобов`язань для відповідача (є нікчемним), так як не містить процентної ставки, погодженої сторонами договору в письмовій формі.

14.10.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н, б/д (вх. № 14423/22 від 14.10.2022 р.) про долучення додаткових доказів у справі, а саме заяви свідка ОСОБА_2 , який здійснював технічний нагляд за будівництвом відповідачем об`єкта у м. Харкові, куди були поставлені будівельні матеріали; договору надання послуг між відповідачем і КП «ШЛЯХРЕМБУД»; копії листа відповідача на ім`я позивача від 12.10.2022 р. щодо поставки товару на об`єкти будівництва у м. Харкові.

09.11.2022 р. до Господарського суду Київської області на електронну пошту від ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 15977/22 від 09.11.2022 р.) про долучення доказів до матеріалів справи, за змістом якого відповідач просив суд долучити до матеріалів справи постанови Вищого господарського суду України від 11.05.2011 р. у справі № 15/314-10, від 05.07.2011 р. у справі № 29/432-10 та засвідчену копію Висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 18.10.2022 р. № 126/89-е, обґрунтовуючи клопотання тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача товарного кредиту у розмірі 1464650,08 грн. є безпідставними, оскільки пункт 3.6 договору не породжує зобов`язань для відповідача (є нікчемним), так як не містить процентної ставки, погодженої сторонами договору в письмовій формі. Таких самих висновків дійшли експерти Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України, що підтверджується Висновком науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 18.10.2022 р. № 126/89-е, відповідно до якого зазначено, що оскільки у договорі поставки № 2019/П/136 від 01.11.2019 р. (зокрема, п. 3.6 договору) не встановлено розміру процентної ставки за користування комерційним кредитом, правові підстави для нарахування та стягнення з боржника процентів за користування комерційним кредитом є відсутніми. В свою чергу, за відсутності у договорі вказаних умов, які є істотними для відносин комерційного кредиту (ст. 536, ч. 5 ст. 694, ст. 1054, ст. 1057 ЦК України), зобов`язання комерційного кредиту на підставі пунктів 3.6, 3.7 вказаного договору є таким, що не виникло. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд долучити до матеріалів справи вказаний висновок, надати йому оцінку і врахувати його при розгляді даної справи. При цьому, відповідач зазначав, що не міг раніше подати до суду вказаний вище висновок, оскільки його було отримано лише 18.10.2022 р. Водночас, відповідач не мав можливості раніше замовити та оплатити дослідження Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України через скрутне фінансове становище, в якому він опинився через масштабне вторгнення Російської Федерації на територію України. Крім того, Рада науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України також працює за нестабільним графіком, з огляду на небезпеку для життя та здоров`я працівників через постійні обстріли міста Києва.

09.11.2022 р. до Господарського суду Київської області на електронну пошту від ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 надійшли заперечення б/н, б/д (вх. № 15975/22 від 09.11.2022 р.) на заяву про долучення доказів, відповідно до яких відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні заяви про долучення доказів до матеріалів справи від 14.10.2022 р., згідно якої адвокат позивача просив суд долучити до справи: копію заяви свідка ОСОБА_2 , посвідчену нотаріально 07.09.2022 р. Лазаревим В.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 369; копію договору про надання послуг № 93 від 15.07.2019 р., укладеного між ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД»; копію листа ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» № 12/10-1 від 12.10.2020 р.; копію товарно-транспортної накладної від 11.08.2020 р.; копію акту звірки розрахунків між ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» та ТОВ «ПАРКІНГ+» за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. за договором № 2020/П/82 від 14.05.2020 р., з огляду на таке.

Відповідач вказував, що, як вбачається з поданої позивачем заяви свідка від 07.09.2022 р., вона не містить відомостей, що стосуються предмету доказування у даній справі, не підтверджує заявлені вимоги чи заперечення позивача, отже, не має жодного значення для справи. Крім того, пояснення ОСОБА_2 в частині здійснення ним нагляду за ремонтними роботами транспортних споруд по проспекту Льва Ландау у місті Харкові не відповідає дійсності. Відповідач також наголошував, що в зазначеній заяві свідка від 07.09.2022 р. відсутні відомості щодо правових підстав у ОСОБА_2 здійснювати нагляд за ремонтними роботами, відсутні дані щодо наказу на призначення, посадової інструкції, наказу на надання повноважень нагляду за об`єктами «Комплексу транспортних споруд по просп. Льва Ландау у м. Харкові», чи інших документів, що підтверджують відомості, які викладені в заяві свідка від 07.09.2022 р. Крім цього, такі документи відсутні і в поданих раніше матеріалах справи. Таким чином, на переконання відповідача, надані позивачем пояснення ОСОБА_2 є неналежним та недопустимим доказом у даній справі згідно вимог Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, відповідач стверджував, що додана позивачем копія товарно-транспортної накладної від 11.08.2020 р. не містить жодної інформації відносно поставок товару на користь ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» за договором поставки № 2019/П/136 від 01.11.2019 р., як і копія договору про надання послуг № 93 від 15.07.2019 р., укладеного між ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД», яка не містить відомостей та даних, що стосуються предмету спору. Також позивач просив суд долучити до матеріалів справи копію листа ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» № 12/10-1 від 12.10.2020 р., однак останній, на думку відповідача, не може бути долучений до матеріалів справи, оскільки позивач пропустив строк на подання такого доказу та не надає доказів для обгрунтування поважності причин такого пропуску.

Розглянувши клопотання ТОВ Спеціалізована механізована колона № 23 б/н, б/д (вх. № 15977/22 від 09.11.2022 р.) про долучення доказів до матеріалів даної справи, дослідивши його мотиви, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу, якою задовольнив клопотання відповідача та долучив до матеріалів справи копії постанов Вищого господарського суду України від 11.05.2011 р. у справі № 15/314-10, від 05.07.2011 р. у справі № 29/432-10 та копію Висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 18.10.2022 р. № 126/89-е, з мотивів, викладених в ухвалі суду від 17.11.2022 р.

Також у судовому засіданні 17.11.2022 р., дослідивши мотиви заяви ТОВ ПАРКІНГ+ б/н, б/д (вх. № 14423/22 від 14.10.2022 р.) про долучення до матеріалів справи копії заяви свідка ОСОБА_2 , посвідченої нотаріально 07.09.2022 р. Лазаревим В.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 369; копії договору про надання послуг № 93 від 15.07.2019 р., укладеного між ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД»; копії листа ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» № 12/10-1 від 12.10.2020 р., суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про долучення додаткових доказів, з мотивів, викладених в ухвалі суду від 17.11.2022 р.

Поряд з цим, у судовому засіданні 17.11.2022 р. представник відповідача підтримувала подане раніше відповідачем клопотання б/н від 02.02.2022 р. про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх. № 2450/22 від 03.02.2022 р.), за змістом якого відповідач просить суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та поставити на вирішення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз питання щодо того, чи виконано підписи у спірних накладних Хурсою Василем Михайловичем.

Представник відповідача, зокрема, наголошувала на тому, що ОСОБА_1 накладні, за якими позивачем обраховано заявлену до стягнення у даній справі суму основного боргу, не підписувалися.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2022 р. підготовче засідання у справі було відкладено на 22.12.2022 р.; запропоновано позивачу надати пропозиції щодо запитань судовому експерту та щодо експертної установи для вирішення питання призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі; зобов`язано позивача надати суду оригінали спірних видаткових накладних, копії яких долучено до позовної заяви; зобов`язано відповідача надати суду оригінали документів, що містять вільні (умовно-вільні) зразки підпису Хурси В.М., датовані відповідним періодом підписання спірних накладних листопад 2019 року; викликати в судове засідання гр. ОСОБА_1 для надання експериментальних зразків підпису; зобов`язано відповідача забезпечити прибуття в судове засідання гр. ОСОБА_1 для надання експериментальних зразків підпису. Окрім того, вказаною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

01.12.2022 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 29.11.2022 р. (вх. № 17453/22 від 01.12.2022 р.) про долучення до матеріалів справи документів, в якому остання зазначала, що на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 17.11.2022 р., відповідач надає суду оригінали документів, що містять вільні (умовно-вільні) зразки підпису ОСОБА_1 , датовані відповідним періодом підписання спірних накладних листопад 2019 року.

У судове засідання 22.12.2022 р. представник позивача ні безпосередньо, ні в режимі відеоконференції не з`явився, витребуваних ухвалою суду від 17.11.2022 р. оригіналів спірних видаткових накладних позивач не надав; представник відповідача підтримувала подане раніше відповідачем клопотання б/н від 02.02.2022 р. про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх. № 2450/22 від 03.02.2022 р.), за змістом якого відповідач просить суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та поставити на вирішення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз питання щодо того, чи виконано підписи у спірних накладних Хурсою Василем Михайловичем.

Окрім того, відповідач, на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 17.11.2022 р., забезпечив явку у судове засідання 22.12.2022 р. гр. ОСОБА_1 для надання експериментальних зразків підпису, у зв`язку з чим у даному судовому засіданні було відібрано експериментальні зразки підпису вказаної особи відповідно до п.п. 1.6-1.10 глави 1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (в редакції наказу від 26.12.2012 р. № 1950/5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2022 р. підготовче засідання у справі було відкладено на 30.01.2023 р.; повторно зобов`язано позивача надати суду оригінали спірних видаткових накладних, копії яких долучено до позовної заяви. Окрім того, вказаною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

30.01.2023 р. на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 29.01.2023 р. (вх. № 1708/23 від 30.01.2023 р.) про відкладення розгляду справи, за змістом якого останній зазначає, що станом на 30.01.2023 р. позивач не зможе надати до суду оригінали видаткових накладних, оскільки у зв`язку із тривалими воєнними діями на території Харкова і Харківської області позивач ще у березні 2022 року практично повністю зупинив ведення господарської діяльності. Бухгалтерський відділ, де зберігалися оригінали документів по цій справі, було частково відправлено на дистанційну роботу, частково звільнено. Станом на сьогодні проводяться роботи з інвентаризації первинної документації ТОВ ПАРКІНГ+. На сьогоднішній день оригіналів деяких первинних документів на підприємстві не знайдено. Встановлено, що деякі первинні документи перебувають за місцем мешкання звільнених працівників, у зв`язку з чим позивач просить суд відкласти розгляд справи на пізнішу дату з метою забезпечення можливості надати видаткові накладні шляхом їх витребування у звільнених працівників ТОВ ПАРКІНГ +.

У судовому засіданні 30.01.2023 р. представник відповідача в режимі відеоконференції підтримував клопотання про призначення судової експертизи. Водночас, з огляду на неподання позивачем оригіналів спірних видаткових накладних, витребуваних ухвалами суду від 17.11.2022 р. та від 22.12.2022 р., представник відповідача зазначав про наявність, на його думку, підстав для залишення позову у даній справі без розгляду; представник позивача в режимі відеоконференції присутнім не був з огляду на технічну неможливість встановлення з ним зв`язку, безпосередньо до Господарського суду Київської області в засідання суду не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2023 р. підготовче засідання у даній справі було відкладено на 06.03.2023 р.

У судовому засіданні 06.03.2023 р. представник позивача в режимі відеоконференції зазначав про неможливість надання на даний час витребуваних увалами суду оригіналів видаткових накладних; представник відповідача, з огляду на неподання позивачем оригіналів видаткових накладних, просив суд залишити позов без розгляду. У свою чергу, представник позивача щодо питання про залишення позову без розгляду поклався на розсуд суду.

Слід зазначити, що порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

За приписами ч. 2 ст. 182 Кодексу у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує заяви та клопотання учасників справи (п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України), вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста (п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України), здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (п. 19 ч. 2 ст. 182 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд може постановити, зокрема, ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, достатньою та самостійною правовою підставою для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, є безпосередньо сам факт не подання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.

У зв`язку з тим, що відповідач заперечує факт поставки товару на суму 742992,66 грн. за договором № 2019/П/136 від 01.11.2019 р. на підставі накладних, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи, підписання яких від імені відповідача гр. ОСОБА_1 заперечується останніми, встановити обставини щодо підписання спірних накладних Хурсою Василем Михайловичем за відсутності оригіналів таких видаткових накладних шляхом призначення судової почеркознавчої експертизи є неможливим.

Таким чином, неподання витребуваних судом доказів необхідних для проведення експертизи, яка, в свою чергу, є необхідною для вирішення даного спору, унеможливлює розгляд справи та перешкоджає вирішенню спору, позаяк для встановлення обставин у ній потрібно використання спеціальних знань у відповідному експертному дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що позов у даній справі відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Оскільки позов залишено без розгляду у зв`язку з неподанням позивачем витребуваних доказів, судовий збір, сплачений за подання позову у даній справі, не підлягає поверненню позивачу.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРКІНГ+ (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 2) до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована механізована колона № 23 (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1, оф. 4) про стягнення 2835702,46 грн. за договором поставки № 2019/П/136, у тому числі 742992,66 грн. основного боргу, 1464650,08 грн. товарного кредиту, 232857,07 грн. пені, 292522,90 грн. 20% річних, 102679,75 грн. інфляційних втрат, залишити без розгляду.

2. Ухвалу направити сторонам у справі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 16.03.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна