ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2023р. Справа №905/810/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Лукашенко В.Є.,

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16; )

про стягнення 27 808 797,61 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Даниляк О.С. - адвокат, за довіреністю (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Галичева О.М. - адвокат, за довіреністю (в режимі відеоконференції).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" про стягнення 27 808 797,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу №/08/640-19 від 26.12.2019.

Ухвалою суду від 18.10.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01.11.2022 на електронну адресу суду, з накладанням кваліфікованого електронного підпису, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, в якому останній просить суд поновити строк для подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з тим, що поштовий сервер підприємства фактично знаходиться у м. Маріуполі, а тому вважає, що відповідач позбавлений можливості отримувати електронні листи на поштові скриньки, які містяться у позовній заяві. Внаслідок чого, відповідач просить суд зобов`язати позивача направити позовну заяву та додані до неї документи на електронну адресу, що відрізняється від поштової скриньки, яка зазначена у позовній заяві.

Вказане клопотання судом було задоволено.

19.12.2022 на електронну адресу, з накладанням кваліфікованого електронного підпису, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останній просить суд продовжити строк підготовчого провадження та встановити строк для подання відзиву на позовну заяву до закінчення воєнного стану та/або деокупації м. Маріуполя мотивуваши це тим, що відповідач, не маючи доступу до офісних приміщень, документації, не маючи можливості отримати пояснення від відповідальних посадових осіб, посилаючись на правову позицію Європейського суду з прав людини (справа "Салов проти України"), обмежений у реалізаціїї своїх прав, а саме можливість відстоювати свої законні права та інтереси, оцінювати докази позивача, подавати власні доводити та заперечення, своєчасно подавати заяви по суті спору.

Розглянувши дане клопотання, суд відмовив у його задоволенні.

Ухвалою суду від 16.01.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Надсилання вищезазначеної ухвали здійснювалось шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи (, , , , ).

16.01.2023 відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому останній не заперечує щодо основної суми заборгованості.

Також відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99% та відстрочити виконання рішення суду до закінчення воєнного стану в Україні, але щонайменше на рік з моменту ухвалення рішення.

20.01.2023 позивачем була надана відповідь на відзив, в якому останній заперечує щодо доводів відповідача, також просить суд відмовити у зменшенні штрафних санкцій та відстрочки виконання рішення.

ПАТ «МАРІУПОЛЬГАЗ» як на підставу встановлення мораторію на нарахування пені посилається на положення частини 2 статті 2 Закону України від 13.01.2015 № 85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (далі - Закон № 85), згідно якої встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Позивач у відповіді на відзив звертає увагу, що положеннями частини 2 статті 2 Закону № 85 встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями.

Проте, спірні правовідносини між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «МАРІУПОЛЬГАЗ» виникли на підставі Договору №/08/640- 19 від 26.12.2019 транспортування природного газу, за умовами якого Позивач надавав Відповідачу послугу транспортування природного газу.

Судом неодноразово оголошувалась перерва у судових засіданнях з метою надання сторонам часу на укладання мирової угоди.

У судове засідання 14.03.2023 представники сторін з`явились.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено.

26 грудня 2019 року між позивачем (далі - оператор) та відповідачем (далі - замовник) було укладено договір №/08/640-19 транспортування природного газу (далі - договір).

Згідно з п. 17.1 Договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Замовник не заявляв про припинення дії договору, а тому він є діючим на момент звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до п.2.1 договору оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги та плат, які виникають при його виконанні.

Сторонами у договорі також було узгоджено, що послуги за цим договором надаються на умовах, визначених Кодексом ГТС (п. 2.2. договору).

Згідно з п.2.5 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що взаємовідносини між відповідачем та оператором при забезпеченні послуг транспортування газу здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС.

За результатами співставлення остаточної інформації про подачі/відбори відповідачем газу до/з газотранспортної системи у жовтні, листопаді та грудні 2021 року оператор встановив у відповідача наявність негативних щодобових небалансів, які підлягають врегулюванню.

Відповідно до п. 11.4. договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Оператором було оформлено відповідні акти врегулювання щодобових небалансів, а саме: акт № 10-2021-/08/640-19 від 31.10.2021 за газовий місяць жовтень 2021 року на суму 20 966 421,60 грн.; акт № 11-2021-/08/640-19 від 30.11.2021 за газовий місяць листопад 2021 року на суму 409 448,21 грн.; акт № 12-2021-/08/640-19 від 31.12.2021 за газовий місяць грудень 2021 року: на суму 112027,42 грн.

Сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу (п. 9.1. договору).

Відповідно до п. 9.2. договору у разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

Згідно з п. 9.3 Договору у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за щодобовий небаланс.

Керуючись п. 2.8 та п. 9.3 договору оператор через інформаційну платформу направив відповідачу рахунки на оплату щодобових небалансів: рахунок № 10-2021-/08/640-19 від 31.10.2021 на суму 20 966 421,60 грн.; рахунок № 11-2021-/08/640-19 від 30.11.2021 на суму 409 448,21 грн.; рахунок № 12-2021-/08/640-19 від 31.12.2021 на суму 112 027,42 грн.

Відправлення актів врегулювання щодобових небалансів та рахунків на оплату підтверджується «Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи», відповідно до якого Оператором направлено ПАТ «МАРІУПОЛЬГАЗ»: 12.11.2021 акт та рахунок за жовтень 2021 року; 13.12.2021 акт та рахунок за листопад 2021 року; 13.01.2022 акт та рахунок за грудень 2021 року.

Відповідно до пункту 9.3 договору замовник має оплатити рахунок на оплату за щодобовий небаланс у термін до 5 робочих днів.

Однак в порушення умов пункту 9.3 Договору ПАТ «МАРІУПОЛЬГАЗ» не виконав свої зобов`язання та не здійснив оплату за щодобові негативні небаланси жовтня, листопада та грудня 2021 року.

Таким чином, у відповідача сформувалася заборгованість з оплати негативних щодобових небалансів перед позивачем на суму 21 487 897,23 грн.

В подальшому, ПАТ «МАРІУПОЛЬГАЗ» здійснило часткове погашення заборгованості на суму 143 072,08 грн., в тому числі: у зв`язку із припиненням зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі листа від 24.11.2021 на суму 107801,68 грн.; оплатою за добовий небаланс за жовтень 2021 року згідно рахунку №10-2021-/640-19 на суму 35 270,40 грн.

Станом на дату звернення з даним позовом у відповідача існує заборгованість з оплати негативних щодобових небалансів перед позивачем у сумі 21 344 825,15 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі Договору транспортування природного газу, які регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи».

Статтею 32 Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон) передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ч. 1 глави 3 Розділ І Кодексу ГТС (в редакції, чинній на період виникнення спірних відносин) Оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу, зокрема послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Згідно ч.5 ст.19 Закону оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG зобов`язані надавати один одному інформацію, необхідну для забезпечення безпечного та економного руху природного газу між об`єктами газової інфраструктури, операторами яких вони є, на підставі нормативно-правових актів, визначених цим Законом, або відповідних договорів

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

З метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати зокрема балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству (пункт.4,10 ч.2 ст.22 Закону).

У Кодексі визначено поняття балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування, та послуги балансування - послуга, що надається оператору газотранспортної системи іншим суб`єктом господарювання на підставі відповідного договору для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Позивач, звертаючи із позовними вимогами зазначив, що він надав відповідачу послуги балансування, в зв`язку із тим, що у останнього виник негативний щомісячний небаланс, який не був врегульований у встановлений строк.

Небалансом, у розумінні Кодексу, є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Замовником послуг транспортування, у розумінні Кодексу, є юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу. При цьому, виходячи з відносин та функцій, які виконують сторони договору, відповідач є оператором газорозподільної системи.

Відповідно до п.4 ч.2 глави 7 розділу ІІІ приймання-передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним

Пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС встановлено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної торгової точки.

Замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій, а також своєчасно врегульовувати свої небаланси(п.1,2 РозділуКодексу ГТС).

Замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D) ( п.1, глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи ( п.2, глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС)

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи. ( п . 3,4, глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Оператор газотранспортної системи здійснює балансуючі дії для:

підтримання тиску в газотранспортній системі з метою виконання вимог цілісності газотранспортної системи та вимог щодо експлуатації газотранспортної системи;

досягнення певної кількості природного газу у газотранспортній системі на кінець доби, що може відрізнятися від кількості, що очікується відповідно до передбачених подач та відборів для такої газової доби, але яка буде сумісна з економічною, ефективною та безпечною експлуатацією газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

Суб`єкти ринку природного газу, уклавши з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу та визначивши згідно додатку 1 до Кодексу ГТС, який є невід`ємною частиною такого договору, уповноважених осіб, які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), - вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідком вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в тому числі в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій передбачених Кодексом ГТС.

Пунктом 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Слід зазначити, що така інформація надається саме оператором газорозподільної системи, на виконання покладеного на нього обов`язку, як наслідок, у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, достовірність, повноту, об`єктивність та обсяг таких фактичних даних (п. 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС).

Розроблені алгоритми, закладені до інформаційної платформи для здійснення алокації та розрахунку небалансу, перевірені та підтверджені Регулятором (підтверджується Актом перевірки від 19.04.2019 №161 розміщеному на сайті НКРЕКП за посиланням https://www.nerc.gov.ua/index.php7icN10280). Відповідно це свідчить про коректність та достовірність розрахунків на інформаційній платформі, на підставі яких оператор ГТС складає односторонній акт врегулювання щодобових небалансів.

Відповідно до п. 3 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС якщо обсяг природного газу, переданий до газорозподільної системи (дані актів приймання-передачі природного газу) (з урахуванням обсягів подачі природного газу газовидобувним підприємством, приєднаним до мереж газорозподільної системи (за наявності) (дані за звітами про власний видобуток, транспортування та передачу ЛТ «Укргазвидобування» або дані форми 5), та перетоку природного газу в суміжну газорозподільну систему (за наявності), перевищує сумарний обсяг природного газу, що був відібраний споживачами згідно з інформацією про відбори з газорозподільної системи (дані форм 2,3, завантажені Відповідачем до інформаційної платформи), то вся різниця є відбором відповідного оператора газорозподільної системи.

Вказана різниця складається з обсягів природного газу, які визначаються згідно з п. 4 глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Згідно з п. 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над

обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу.

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Таким чином, факт наявності небалансу є правовою підставою для застосування до Оператора газорозподільної системи плати за добовий небаланс.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Отже, у випадку наявності у Оператора газорозподільної системи щодобових негативних небалансів, до нього застосовується плата за добовий небаланс та у нього виникає цивільний обов`язок з оплати таких щодобових небалансів.

Відповідно до п. 11.4 Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів.

Односторонній акт врегулювання щодобових небалансів, в свою чергу, з урахуванням норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору транспортування природного газу», засвідчує факт здійснення господарської операції з врегулювання щодобових небалансів, що також підтверджується Податковою консультацією Державної фіскальної служби України № 2637-/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 10.06.2019.

Отже, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату у останнього відповідно до п.9.4 Договору виникло зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідачем впродовж розгляду справи не було надано доказів оплати заборгованості в сумі 21 344 825,15 грн., тому, дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку із порушенням відповідачем виконання зобов`язань з оплати негативних щодобових небалансів, на підставі ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано відповідачу три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 491 741,67 грн. (на суму 20 966 421,60 за період з 23.11.2021 по 23.11.2021, на суму 20 858 619,92 за період з 24.11.2021 по 13.02.2022, на суму 20 823 349,52 за період з 14.02.2022 по 30.08.2022, на суму 409 448,21 за період з 21.12.2021 по 30.08.2022, на суму 112 027,42 за період з 21.01.2022 по 30.08.2022) та інфляційні втрати у розмірі 3 920 779,84 грн. (на суму 20 858 619,92 за період з 01.12.2022 по 31.01.2022, на суму 20 823 349,52 за період з 01.02.2022 по 31.07.2022, на суму 409 448,21 за період з 01.12.2022 по 31.07.2022, на суму 112 027,42 за період з 01.02.2022 по 31.07.2022).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних та процентів річних за весь час прострочення, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Судом перевірено арифметичний розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що вони є вірними та підлягають задоволенню в розмірі, заявленому позивачем - 491 741,67 грн. та 3 920 779,84 грн.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Відповідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 13.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Відповідно до п. 13.5 договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З підстав порушення строків виконання зобов`язань з оплати негативних щодобових небалансів природного газу та згідно з умовами п. 13.5 договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 2 051 450,95 грн. за загальний період з 23.11.2021 по 20.07.2022 (на суму 20 966 421,60 за період з 23.11.2021 по 23.11.2021, на суму 20 858 619,92 за період з 24.11.2021 по 13.02.2022, на суму 20 823 349,52 за період з 14.02.2022 по 22.05.2022, на суму 409 448,21 за період з 21.12.2021 по 20.06.2022, на суму 112 027,42 за період з 21.01.2022 по 20.07.2022).

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99% та відстрочення виконання рішення.

Відповідач вказує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Надзвичайні обставини призвели до фактичного зупинення роботи підприємства на території м. Маріуполя та територіальних громад Маріупольського району. Відповідач втратив можливість забезпечувати працівників роботою склалась обстановка реальної загрози для життя та здоров`я співробітників, здійснення господарської діяльності за місцем знаходження адміністративних та виробничих потужностей підприємства є неможливим до закінчення воєнного стану та/або деокупації міста Маріуполя.

Станом на 28.02.2022 року підприємство має поточну дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги у розмірі 58 836 тис. грн., в тому числі населення за надані комунальні послуги за розподіл природного газу, стягнення якої до закінчення воєнного стану та деокупації міста не виявляється можливою через відсутність первинних документів, що підтверджують заборгованість, відсутність зв`язку з контрагентами (споживачами), мораторій на примусове стягнення заборгованості за комунальні послуги (зокрема і послуги з розподілу природного газу) встановлене Законом України "Про виконавче провадження" на час воєнного стану.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ст. 233 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення пені на 99% відсотків та зменшує розмір пені на 50% відсотків.

Тому, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 025 725,48 грн.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, згідно з ч.3 ст.331 ГПК України, є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла до введення воєнного стану в Україні. Також, заявником не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження можливості реального виконання судового рішення після скасування воєнного стану в Україні або через рік після ухвалення рішення.

На підставі викладеного, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду після скасування воєнного стану в Україні або через рік після ухвалення рішення.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" про стягнення: 21 344 825,15 грн. основного боргу - задовольнити, 491741,67 грн. 3% річних - задовольнити, 3 920 779,84 грн. інфляційних втрат - задовольнити, 2051450,95 грн. пені - задовольнити частково в сумі 1 025 725,48 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" основний борг в сумі 21 344 825,15 грн., 3% річних в сумі 491 741,67 грн., інфляційні втрати в сумі 3 920 779,84 грн., пеню в сумі 1 025 725,48 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 417 131,96 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 14.03.2023 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 15.03.2023.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; ).

Відповідач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16; ).

Суддя О.М. Сковородіна