ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023м. ДніпроСправа № 904/3896/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віл Груп Плюс", м. Дніпро

про стягнення 21 609,78 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віл Груп Плюс" заборгованості в сумі 21609,78 грн, з яких: 13320,00 грн - основний борг, 5328,00 грн - штраф, 2664,00 грн - інфляційні втрати, 297,78 грн - 3% річних.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем грошових коштів у сумі 13320,00 грн, сплачених позивачем за договором купівлі-продажу № 11/07/03/211-МТР від 01.02.2019 у рахунок попередньої оплати товару, від якого в подальшому позивач відмовився у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за вказаним договором.

Ухвалою суду від 07.11.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків.

16.11.2022 від позивача засобом поштового зв`язку надійшло клопотання про усунення недоліків з відповідними щодо цього доказами.

Ухвалою суду від 17.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

Того ж дня ухвала суду від 17.11.2022 надіслана судом на електронну адресу відповідача - .

Викладене підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою системою діловодства "ДСС" та свідчить про обізнаність відповідача з наявністю судового провадження у справі (а.с. 71).

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на час ухвалення цього рішення не скористався.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віл Груп Плюс" (далі - продавець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (далі - покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу № 11/07/03/211-МТР від 12.11.2021 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець - прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в Додатку 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Сторони погодили, що під терміном "товар", що вживається в договорі, сторони розуміють товар, його приналежності та документи, що його стосуються (п. 1.2 договору).

За змістом пунктів 3.1, 3.2 договору ціна товару встановлюється в національній валюті та вказується у відповідних Додатках № 1 до цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із сукупної вартості товару згідно з Додатками. Оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених Додатками № 1, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується передати покупцю товар у строк та на умовах, визначених цим договором та Додатком 1 до цього договору.

Датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатком 1 до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання покупцем без зауважень видаткової накладної та/або акта приймання-передачі товару (п. 5.3 договору).

Відповідно до пункту 5.4 договору продавець зобов`язаний не менше ніж за 3 робочих дні до запланованої дати відвантаження товару в письмовій формі попередити покупця про точну дату постачання товару до місця призначення, якщо інше не вказано в Додатку до цього договору. Повідомлення за підписом уповноваженої особи продавця в сканованому вигляді (формат pdf) направляється на електронну адресу покупця, вказану в п. 10.1.2 цього договору.

Відвантаження товару проводиться лише після отримання письмового повідомлення покупця про готовність до прийняття товару (п. 5.5 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, що передбачені чинним законодавством України та цим договором.

За порушення строку постачання товару, його приналежностей та/або документів, що його стосуються, в тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачанням товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару в порядку, визначеному п. 5.12, п. 5.13 договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 5%, а в разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості товару, не поставленого вчасно (п. 6.9 договору).

За змістом пункту 10.1 договору всі повідомлення, запити, вимоги або будь-яка кореспонденція за цим договором доставляються кур`єром або поштовим відправленням та для зручності можуть дублюватися електронним (факсимільним) зв`язком відповідній стороні, зокрема продавцю на електронну адресу: .

Згідно з пунктом 11.1 договору сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але в будь-якому разі - до повного виконання взаємних зобов`язань.

У Додатку 1 до договору сторони погодили поставку товару - протектор магнієвий ПРМ-20 ТУ 1715-010-15 у кількості 12 шт за ціною 3700,00 грн (без ПДВ) на загальну суму 53280,00 грн (з ПДВ); виробник товару - ТОВ "Пермська Мідна Компанія", Росія (а.с. 11).

У Додатку 1 до договору сторони також визначили:

умови оплати - 25% передоплата, решта за фактом поставки всього товару протягом 30 календарних днів;

термін поставки - протягом 55-ти календарних днів з моменту 25% передоплати;

умови поставки (ІНКОТЕРМС-2020р.): DDP - склад вантажоотримувачів;

реквізити вантажоотримувача(ів): НГВУ "Бориславнафтогаз", Україна, обл. Львівська, Борислав, вул. Ірини Сеник, 19.

На виконання умов договору позивач за платіжним дорученням № 2653 від 17.11.2021 на суму 13320,00 грн сплатив відповідачу передбачену Додатком 1 до договору попередню оплату в розмірі 25% вартості погодженого до поставки товару (а.с. 52).

За умовами Додатку 1 до договору відповідач повинен був поставити позивачу товар не пізніше 11.01.2022, однак у визначений строк поставка товару відповідачем здійснена не була.

Позивач 04.08.2022 надіслав на адресу відповідача лист № 01/01/11/07/04/01-01/02/340 від 04.08.2022 з повідомленням щодо відмови від товару та вимогою про повернення попередньої оплати в сумі 13320,00 грн у десятиденний термін з моменту направлення цієї вимоги (а.с. 53 - 55).

За даними офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» зазначена вимога, відправлена листом із штрихкодовим ідентифікатором 612, отримана відповідачем 07.11.2022, однак залишена ним без реагування, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з попередньою оплатою позивачем товару, виконанням відповідачем зобов`язань з поставки товару та наявністю підстав для повернення позивачу сплаченої ним попередньої оплати.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України).

Виконання позивачем умов оплати, зокрема 25% передоплати від вартості товару за договором, підтверджується платіжним дорученням № 2653 від 17.11.2021 в сумі 13320,00 грн.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Докази поставки товару у визначений договором строк відсутні. Строк поставки товару є таким, що настав.

Відтак, з 12.01.2022 у відповідача виникло прострочення з поставки товару.

За приписом частини другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18 (п.п. 7.12, 7.13).

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 3-127гс11).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На момент розгляду справи відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу на його вимогу сплаченої за договором попередньої оплати в сумі 13320,00 грн.

З огляду на викладене, вимога позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 13320,00 грн визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За порушення строків поставки товару понад 30 календарних днів позивач відповідно до пункту 6.9 договору заявив до стягнення з відповідача 10% штрафу в сумі 5328,00 грн, розрахованого з вартості непоставленого товару в сумі 53280,00 грн (53280,00 х 10% = 5328,00 грн).

За результатом перевірки розрахунку штрафу порушень не встановлено.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 297,78 грн за період з 12.01.2022 по 10.10.2022 та інфляційні втрати в сумі 2664,00 грн за період із січня по серпень 2022 року задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За змістом статей 524, 533 - 535 та 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (п. 18).

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, що визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого, безпосередньо із закону, що регулює господарську діяльність, з господарського договору тощо.

За наcлідком укладеного між сторонами договору купівлі-продажу у відповідача виникло зобов`язання з передачі продукції (поставки товару). Право на повернення заявленої до стягнення попередньої оплати відповідно до вимог частини другої статті 693 Цивільного кодексу України позивач реалізував шляхом направлення 04.08.2022 відповідачу вимоги листом, який було вручено останньому 07.11.2022.

Тож, виникнення й порушення відповідачем грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати виникло у відповідача лише після спливу встановленого статтею 530 Цивільного кодексу України семиденного строку після вручення йому вимоги позивача.

Невиконання постачальником своїх безпосередніх обов`язків з поставки товару за умов попередньої його оплати не трансформує автоматично ці зобов`язання у грошові.

Доказів виникнення у відповідача грошових зобов`язань з 12.01.2022 позивач суду не надав.

За викладених обставин нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем за період до виникнення у відповідача прострочки у виконанні ним грошових зобов`язань.

Тому, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 18648,00 грн, з яких: 13320,00 грн - основний борг, 5328,00 грн - 10% штрафу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 2140,96 грн (18648,00 х 2481,00/ 21609,78 = 2140,96) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віл Груп Плюс" про стягнення заборгованості у сумі 21609,78 грн, з яких: 13320,00 грн - основний борг, 5328,00 грн - штраф , 2664,00 грн - інфляційні втрати, 297,78 грн - 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віл Груп Плюс" (49050, м. Дніпро, провулок Біологічний, буд. 2А, офіс 13; ідентифікаційний код 39465628) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код 00135390) основний борг у сумі 13320,00 грн, 10% штрафу в сумі 5328,00 грн, судовий збір у сумі 2140,96 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.03.2023.

Суддя І.І. Колісник