ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/4631/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Кузьменко В.С.

відповідача - Тарасенков В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. (повний текст складено 13.12.2022 р.)

у справі № 910/4631/22 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання дій протиправними та стягнення 209466241,60 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про:

- визнання протиправними дій Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", спрямованих на спричинення збитків (упущеної вигоди) Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах" за договором доручення № 1 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 р. та за договором доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 р., які укладені між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк";

- стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" збитків (упущеної вигоди) за договором доручення № 1 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 р. за період з липня 2019 р. по квітень 2022 р. у розмірі 276825,76 грн;

- стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" збитків (упущеної вигоди) за договором доручення № 2 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 р. за період з липня 2019 р. по квітень 2022 р. у розмірі 209189415,90 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. у справі № 910/4631/22 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином виконував умови укладених договорів доручення, в тому числі щодо здійснення інформаційно-роз`яснювальної роботи, спрямованої на рекламування страховика, що завдало збитків позивачу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4631/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/200/23 від 16.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4631/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4631/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), ОСОБА_2, Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/4631/22.

До суду 25.01.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/4631/22.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/473/23 від 31.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4631/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4631/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), ОСОБА_2, Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4631/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4631/22 та призначено до розгляду на 14.03.2023 р.

На електронну адресу суду 28.02.2023 р. від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" надійшло клопотання про участь представника Кузьменка В.С. за обліковим записом ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні 14.03.2023 р. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/918/23 від 13.03.2023 р. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4631/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4631/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 р. справу № 910/4631/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 р. задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про участь у судовому засіданні 14.03.2023 р. у справі № 910/4631/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 14.03.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.01.2014 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - страховик) та Акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - страховий агент) було укладено договори доручення на виконання страхових агентських послуг № 1 та № 2 (далі - договір № 1, договір № 2, договори).

Вказані договори аналогічні за змістом та умовами.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 договорів страховик доручає, а страховий агент зобов`язується здійснювати від імені та за дорученням страховика частину діяльності останнього, у тому числі виконувати інформаційно-роз`яснювальну роботу з метою рекламування діяльності страховика та притягнення до співробітництва заінтересованих осіб, укладення договорів страхування транспортних засобів та майна, що забезпечують виконання зобов`язань позичальників страхового агента, приймання страхових платежів готівкової форми тощо.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років (п. 8.1 договорів).

29.10.2020 р. Акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" було прийняте рішення, оформлене протоколом № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки від 16.10.2020 р., яке, на думку позивача, порушує його права.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2021 р. у справі № 201/10958/20, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 р. та постановою Верховного Суду від 01.12.2021 р., визнано незаконними рішення, оформлені протоколом № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки від 16.10.2020 р.

Позивач вважає, що судовими рішеннями у справі № 201/10958/20 було встановлено, що в офіційних каналах комунікації банку (офіційний сайт, Приват24) відсутня така страхова компанія як ПрАТ СК «Інгострах», що доводить факт блокування у банківських каналах комунікації банку можливості укладення договорів страхування на нових умовах або внесення змін до них та переукладення договорів страхування.

Як наслідок, з липня 2019 року кількість договорів страхування з Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інгострах», що супроводжує Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за договорами доручення, зменшилась з 4119809 договорів до 178812, що спричиняє значні збитки позивачу.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідач не виконував зобов`язання страхового агента за укладеними договорами доручення, що призвело до завдання збитків позивачу та неотримання ним очікуваного доходу.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

У разі відсутності хоча б одного з вказаних елементів, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

При цьому, обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків.

Відповідно до ст. 295 ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.

Згідно зі ст. 305 ГК України відносини, що виникають при здійсненні комерційного посередництва (агентської діяльності) у сфері господарювання, регулюються Господарським кодексом України, іншими прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, що визначають особливості комерційного посередництва в окремих галузях господарювання. У частині, не врегульованій нормативно-правовими актами, зазначеними у цій статті, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Як передбачено ст. 15 Закону України «Про страхування», страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

У відповідності до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

За ч. 2 ст. 1008 ЦК України довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Отже відповідач має право у будь-який час відмовитись від укладених договорів, тому доводи позивача про порушення зобов`язань відповідачем за договорами № 1 та № 2 від 03.01.2014 р. щодо припинення виконання доручень, не укладення нових договорів з клієнтами, ускладнення приймання платежів є необґрунтованими.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за укладеними договорами, однак у матеріалах справи відсутні відповідні належні докази такого невиконання.

Так, за умовами п. п. 1.1, 1.2 укладених договорів відповідач зобов`язався виконувати інформаційно-роз`яснювальну роботу з метою рекламування діяльності позивача та притягнення до співробітництва заінтересованих осіб.

Відсутність прямо встановленого договором обов`язку вчинити певну дію зумовлює правову неможливість його порушити.

Умовами укладених договорів не передбачено обов`язку відповідача укладати щомісячно певно визначену кількість договорів.

Разом з цим, у матеріалах справи містяться підписані обома сторонами акти виконаних робіт за період з 01.06.2019 р. по 30.04.2022 р., які підписані без заперечень та зауважень з боку позивача.

Вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача упущену вигоду за договором № 1 від 03.01.2014 р. та за договором № 2 від 03.01.2014 р.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Отже звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок також довести реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 р. у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 р. у справі № 910/14341/18.

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню в таких випадках: коли заявлений кредитором не отриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); дохід не є абстрактним і може бути доведеним з розумним рівнем впевненості.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 р. у справі № 922/3928/20.

В обґрунтування підстав заявлених вимог про стягнення упущеної вигоди позивач посилався на те, що з липня 2019 року кількість договорів страхування з Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інгострах», що супроводжує Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за договорами доручення, зменшилась з 4119809 договорів до 178812. Наведені збитки зазначаються позивачем у викладеній ним таблиці, яка міститься у позовній заяві.

Колегія суддів вважає, що позивач надав суду виключно теоретичне обґрунтування наявності та розміру упущеної вигоди, яке розраховано як додатки різниць між визначеною у акті прийнятих послуг сумою страхових платежів наступного місяця по відношенню до попереднього. Такий розрахунок може свідчити одночасно про зменшення об`ємів кредитування відповідача, про відмову його позичальників від страхування майна саме у позивача, про неринкові тарифи позивача тощо, відтак наданий розрахунок не доводить того, що втрата (неотримання) доходу позивача стала прямим наслідком дій або бездіяльності саме відповідача.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не було доведено протиправності поведінки відповідача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 276825,76 грн за договором № 1 від 03.01.2014 р. та упущеної вигоди за договором № 2 від 03.01.2014 р. у розмірі 209189415, 90 грн є необґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що судовими рішеннями у справі № 201/10958/20 було встановлено факт блокування у банківських каналах комунікації банку можливості укладення договорів страхування на нових умовах або внесення змін до них та переукладення договорів страхування, оскільки в офіційних каналах комунікації банку (офіційний сайт, Приват24) була відсутня така страхова компанія як ПрАТ СК «Інгострах», колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду та таке.

Обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 р. у справі № 907/29/19.

Таким чином, наявність або відсутність на офіційному сайті банку або у системі Приват24 інформації про певні страхові компанії є обставиною, а зроблений на підставі цієї обставини висновок про те, що банком заблоковано у банківських каналах комунікації можливість укладення договорів страхування на нових умовах або внесення змін у вже укладені договори, є її правовою оцінкою, що не може вважатися преюдицією.

При цьому, зі змісту судових рішень у справі № 201/10958/20 вбачається, що суди безпосередньо не досліджували умови укладених договорв доручення, не надавали оцінки умовам таких договорів, наявності або відсутності порушень за ними, позаяк спір у справі стосувався виключно наявності або відсутності порушення прав споживачів.

Крім цього, обсяг прав та обов`язків сторін визначено умовами укладених договорів доручення, тому наявність судових рішень у спорі про захист прав споживачів не може створювати для сторін цих договорів нові обов`язки.

При цьому, суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших справах. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2021р. у справі № 920/1111/19, від 15.07.2021 р. у справі № 910/19256/16, від 08.08.2019 р. у справі №922/2013/18.

Отже наявність судових рішень у справі № 201/10958/20 не звільняє суд у цій справі від обов`язку оцінити умови договорів доручення та встановити, які умови визначені даними договорами для сторін.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. у справі № 910/4631/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2022 р. у справі № 910/4631/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.03.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко