ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Справа№ 925/810/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Пахомова О.А. в режимі відеоконференції

від відповідача: Слєпуха О.С. (посвідчення адвоката № КВ000024 від 18.12.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 (повний текст складено 23.10.2020)

у справі № 925/810/20 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз"

про стягнення 7 667 333, 53 грн заборгованості та нарахувань за послуги балансування обсягів газу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" 5 866 314,92 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 554 984,15 грн 3% річних та 1 246 034,46 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору транспортування природного газу від 17.12.2015 №, позивач, як оператор газотранспортної системи, здійснив процедуру алокації та виявив у відповідача негативні місячні небаланси природного газу в січні 2018 року, у лютому 2018 року, у квітні 2018 року та у червні 2018 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи (ГТС), позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на суму 19 265 374,67 грн, про що було складено односторонні акти, які разом з рахунками на оплату були надіслані відповідачу.

В свою чергу, відповідач надані послуги оплатив частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у сумі 5 866 314,92 грн, на яку позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі № 925/810/20 позов задоволено повністю. Вирішено стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5 866 314,92 грн заборгованості за балансування обсягів природного газу, 1 246 034,46 грн інфляційних втрат, 554 984,15 грн 3% річних та 115 010,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг балансування обсягів природного газу у січні, лютому, квітні та червні 2018 року. Доказів на спростування прострочення розрахунку не подав.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд задовольнив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Уманьгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі № 925/810/20 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги те, що позивачем неправомірно було застосовано коефіцієнт компенсації 1,2 при визначені вартості послуг балансування обсягів газу.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошував на правомірності та обґрунтованості застосування позивачем при визначені вартості послуг балансування обсягів природного газу коефіцієнт компенсації 1.2, оскільки за твердженням позивача, в усіх випадках обсяг відбору газу склав 100 %, що є більше ніж 5 % від відібраного відповідачем, як замовником послуг транспортування (а не отриманого для розподілу, як оператором ГРС) обсягу природного газу, то за таких умов згідно з п. 9.2. договору для визначення вартості послуг повинен застосуватись саме коефіцієнт компенсації 1,2, який правильно і було застосовано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Також, позивач зазначав, що розрахунки, які були здійснені відповідачем згідно платіжних доручень із посиланням у призначенні платежу на порядок № 256 не змінюють строків виконання оплати послуг балансування згідно укладеного договору.

Відтак, на думку позивача, ним правомірно нараховану відповідачу 3 % річних на такі платежі, що в свою чергу, відповідає положенням ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 13.1. вказаного вище договору.

При цьому, позивач стверджував, що доводи відповідача щодо способу направлення розрахунків та рахунків- фактур за спірних період не відповідають умовам укладеного договору та не спростовують обставин фактичного надання позивачем таких послуг та не вливають на можливість відповідача самостійно врегулювати свої небаланси в установлений строк, а також не звільняють відповідача від обов`язку оплати за фактично надані йому послуги.

Короткий зміст пояснень відповідача та узагальнення їх доводів

Відповідач у поясненнях вказує на те, що оскільки суди першої та апеляційної інстанції не аналізували питання включення до складу вартості послуг балансування податку на додану вартість, вони апріорі не могли порушити норми податкового законодавства, які регулюють відповідні питання.

Також, відповідач зауважує на тому, що касаційний господарський суд у постанові від 22.04.2021 у даній справі однозначно вказав про відсутність підстав для застосування Порядку № 256 та про відсутність підстав для застосування до частини оплат відповідача здійснених на підставі Порядку № 256 приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідач повністю погоджується з висновками суду касаційної інстанції про те, що для визначення коефіцієнта компенсації за визначеною договором формулою, яка полягає застосуванню при розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Окрім цього, відповідач не погоджуючись із розрахунком позивача, вважає, що останнім не було враховано у спірному періоді суму в розмірі 5 036 204,63, яка була сплачена відповідачем за договором № від 17.12.2015, що встановлено судом апеляційної та касаційної інстанції у справі № 925/352/18, в якій позивач звертався до відповідача про стягнення за договором № від 17.12.2015 за попередній період, а саме за 2017 рік (за квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року).

Короткий зміст пояснень позивача та узагальнення їх доводів

У поясненнях, позивач повністю підтримуючи свою правову позицію, яка була викладена у відзивах на апеляційну скаргу, зазначає, що різниця від сплачених у 2017 - 2018 роках загальної суми 22 898 859,18 грн від встановленої судом у справі № 925/352/18 вартості послуг балансування за період 2017 в розмірі 20 862 560,65 грн, складає 2 036 269,41 грн, що відповідно, є частиною оплати за послуги балансування, надані у 2018 році та враховано позивачем у розрахунках у справі № 925/810/20.

За таких обставин, позивач вважає, що доводи відповідача відсутності заборгованості перед позивачем, наведені у пояснення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи № 925/810/20.

Короткий зміст постанови апеляційного та касаційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 рішення місцевого господарського суду у справі №925/810/20 в частині стягнення 5 866 314,92 грн. основної заборгованості за балансування обсягів природного газу, 1 237 263,73 грн інфляційних втрат та 552 028,78 грн 3% річних скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі №925/810/20 залишено без змін. Резолютивну частину рішення місцевого господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі №925/810/20 викладено в новій редакції.

Апеляційний господарський су у постанові від 19.01.2021, відмовляючи в стягненні частини основної заборгованості, дійшов висновку про те, що для визначення вартості послуг балансування у даному випадку необхідно застосувати коефіцієнт компенсації "1,0", оскільки обсяг небалансу відповідача становив у зазначених періодах менше 5% загального обсягу природного газу, що надійшов у газорозподільну мережу. Також суд встановив, що за послуги балансування обсягів природного газу, надані позивачем у 2018 році, відповідач сплатив 13 399 059,75 грн.

Врахувавши, що розрахунок за договором на суму 13 281 661,12 грн. здійснений у порядку, передбаченому постановою КМУ № 256 та з дотриманням встановлених цим нормативно-правовим актом строків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат на зазначену суму.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 925/810/20 постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 скасовано. Справу № 925/810/20 направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Приймаючи вищевказану постанову Касаційний господарський суд погодився з постановою апеляційної інстанції від 19.01.2021, що відмовляючи в стягненні частини боргу, суд апеляційної інстанції послався на перерахунок вартості послуг балансування з застосуванням коефіцієнта компенсації "1,0", та встановив вартість послуг, застосувавши формулу, погоджену сторонами в договорі.

При цьому, Касаційний господарський суд звернув увагу на те, що у зазначеній формулі відсутній податок на додану вартість, проте суд апеляційної інстанції не обґрунтував постанову в частині відмови в нарахуванні ПДВ, сума якого входила у предмет позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 у справі № 925/810/20 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/810/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі № 925/810/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом - 02.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 оголошено в судовому засіданні по справі № 925/810/20 перерву на 07.12.2022.

07.12.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Іоннікової І.А. з 06.12.2022 на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 призначено справу № 925/810/20 до розгляду на 18.01.2023.

В судове засідання, яке відбулося 18.01.2023 з`явився представник позивача у режимі відеоклнференції та представник відповідача у приміщення суду апеляційної інстанції, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.12.2015 між позивачем як оператором та відповідачем як замовником укладено договір транспортування природного газу № .

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 договору).

У п. 2.3 договору сторони погодили послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Відповідно до п. 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГх К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2.

При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п. 9.3 договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

Відповідно до п. 13.1 договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

На виконання умов договору позивач, як оператор ГТС, здійснив процедуру алокації та виявив у відповідача негативні місячні небаланси природного газу за січень 2018 року в обсязі 668,769 тис. куб.м, за лютий 2018 року в обсязі 639,879 тис. куб.м, за квітень 2018 року в обсязі 187,037 тис. куб.м, за червень 2018 року в обсязі 69,865 тис. куб.м.

Зазначений місячний небаланс відповідач не врегулював у строк до 12-го числа наступного місяця, тому позивач здійснив таке врегулювання шляхом надання відповідачу природного газу в рамках послуги балансування для покриття неврегульованих обсягів природного газу, вартість яких у січні, лютому, квітні та червні 2018 року склала 19 265 374,67 грн. Про зазначене, у порядку п. 11.4 договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС, позивач склав односторонні акти про надання таких послуг: № 01-18--БАЛАНС від 31.01.2018, № 02-18--БАЛАНС від 28.02.2018, № 04-18--БАЛАНС від 30.04.2018, № 06-18--БАЛАНС від 30.06.2018.

Акти позивач надіслав відповідачу разом із рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами № ВИХ-18-356 від 14.02.2018, № ВИХ-18-669 від 14.03.2018, № ВИХ-18-1228 від 14.05.2018, № ВИХ-18-1832 від 13.07.2018.

Відповідач сплатив лише частину вартості наданих послуг, що і стало причиною виникнення даного спору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі № 925/810/20 позов задоволено повністю. Вирішено стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5 866 314,92 грн заборгованості за балансування обсягів природного газу, 1 246 034,46 грн інфляційних втрат, 554 984,15 грн 3% річних та 115 010,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача, як оператора газотранспортної системи, врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом ГТС (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (п. 5 гл. 1 розділу I Кодексу ГТС).

Главою 1 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи. (п.п. 1, 2 гл. 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу. (пп. 2 п. 7 гл. 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Судом першої інстанції встановлено факт наявності та розмір обсягів негативних місячних небалансів у ПрАТ "Уманьгаз" у січні, лютому, квітні та червні 2018 року, що сторонами не заперечується, як і факт надання позивачем відповідачу послуг з балансування природного газу.

Аналіз наведених положень законодавства, зокрема Кодексу ГТС, дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнта компенсації за визначеною договором формулою, яка підлягає застосуванню при розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18, від 24.12.2019 у справі № 908/1533/18, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 29.09.2020 у справі № 904/2732/18, від 28.10.2020 у справі № 917/1641/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 12 Господарського кодексу України зазначено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком № 256, згідно з п. 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Приписи постанов Кабінету Міністрів України, зокрема Порядку № 256, є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту. Отже, строки та порядок здійснення розрахунків за природний газ, у тому числі за його транспортування, визначаються саме нормами наведеної постанови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 917/1641/19.

Для застосування наслідків порушення грошових зобов`язань, встановлених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядком № 256.

З урахуванням вказівок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2021 у справі № 925/810/20 позивачем до матеріалів справи надано розрахунок із застосуванням коефіцієнту компенсації "1,0" 3 % річних та інфляційних втрат від заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу (січень-червень 2018 року) відповідача перед позивачем за договором № від 17.12.2015, з якого основний борг складає 2 655 416,47 грн, 3 % річних - 90 599,83 грн, інфляційні втрати - 462 041,86 грн, тобто загальна сума складає 3 208 057,96 грн. Вказаний вище розрахунок відповідачем не спростовано.

Апеляційний господарський суд, встановивши, що розрахунок за послуги балансування газу на суму 2 655 416,47 грн здійснений у порядку, передбаченому постановою Кабінетом Міністрів України № 256 та з дотриманням встановлених цим нормативно-правовим актом строків, дійшов висновку, що зазначений розрахунок є обгрунтованим.

За встановленими обставинами справи, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо сум, що підлягають стягненню з відповідача, в тому числі й 3 % річних та інфляційних, є передчасними, оскільки їх зроблено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, а тому оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасування.

Доводи наведені відповідачем у апеляційній скарзі в частині неправомірного застосування позивачем коефіцієнту компенсації 1,2 при визначені вартості послуг балансування обсягів газу, колегія суддів вважає документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Посилання відповідача про врахуванням постанови Касаційного господарського суду від 13.08.2019 у справі № 925/352/18 як приюдиційний факт для даного спору є необгрутованим, оскільки на ці обставини, відповідач не посилався а ні в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної та касаційної інстанції при розгляді даної справи.

Щодо поданої позивачем заяви про поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 у даній справі щодо стягнення 172 251, 16 грн судового збору, колегія суддів дійшла висновку її залишити без розгляду, оскільки вказана заява в порядку ст. 333 Господарського процесуального кодексу України розглядається судом після прийняття по даній справі постанови.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2020 у справі № 925/810/20 скасувати частково, виклавши його у наступній редакції:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" (Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 19, ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний ) 2 655 416,47 грн (два мільйони шістсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістнадцять грн. 47 коп) основного заборгованості, 90 599,83 грн (дев`яносто тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять грн 83 коп.) 3% річних, 462 041,86 грн (чотириста шістдесят дві тисячі сорок одна грн 86 коп.) інфляційних втрат, 48 120,87 грн (сорок вісім тисяч сто двадцять грн. 87 коп) судового збору за подачу позову.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства "Уманьгаз" (Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 19, ідентифікаційний ) 72 181, 30 грн (сімдесят дві тисячі сто вісімдесят одна грн 30 коп) судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи № 925/810/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.03.2023.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна