ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" березня 2023 р. Справа№ 910/15496/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.03.2023 у справі №910/15496/20 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022, повний текст якого складений 18.10.2022

у справі № 910/15496/20 (суддя Котков О.В.)

за позовом Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед

до 1. Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»

про визнання договору переведення боргу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В. перебуває справа № 910/15496/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022, розгляд якої відкладено на 21.03.2023 о 10:45.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору переведення боргу від 17.11.2014 в частині, що стосується будь-яких прав чи зобов`язань за договором банківського рахунка № SI296N, укладеним 20.09.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Кримське регіональне управління» (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", ідентифікаційний код 14360570) та позивачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- за умовами оспорюваного договору відповідачем 1 відповідачу 2 було передано, серед інших, заборгованість за укладеним між позивачем та відповідачем 1 договором банківського рахунку № 8І29618І від 20.09.2006;

- заміна сторони у договорі банківського рахунку на відповідача 2, який не є банком, або переведення обов`язків за цим договором на таке товариство суперечить нормам чинного законодавства та є підставою для визнання договору недійсним;

- укладення договору відповідачами суперечить не тільки умовам договору банківського рахунку, а й закону. Так, відповідно до положень ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, проте відповідної згоди позивача на укладення спірного договору отримано не було.

З матеріалів справи слідує, що учасниками судового процесу та Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Катериною Віталіївною під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції були подані наступні клопотання.

26.01.2023 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 910/15496/20, яке обґрунтовано тим, що з даних, які містяться в торговому реєстрі Республіки Кіпр, пошук у якому доступний у відкритому доступі в мережі Інтернет за посиланням https://efiling.drcor.mcit.gov.cy, слідує, що позивач припинений (розформований, розпущений) з 12.08.2022, а запис про компанію виключено з торгівельного реєстру. До вказаного клопотання відповідачем додано роздруківку з відповідного реєстру з перекладом.

31.01.2023 до суду надійшло клопотання Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни про залучення процесуального правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України, у якому заявник, з посиланням на те, що 03.11.2021 позивач уклав з заявником договір про передання прав, за яким заявник набув прав за договором банківського рахунку № SI296N від 20.09.2006, просить постановити ухвалу про заміну позивача - Ель Пасадена Інвест Лімітед його правонаступником - заявником. До вказаного клопотання додані засвідчені копії договору про передання прав від 03.11.2021 та акту прийому-передачі від 03.11.2021.

21.02.2023 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про витребування оригіналів доказів та про призначення у справі № 910/15496/20 судової технічної експертизи, в якому відповідач 1 просить:

- витребувати у Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни оригінали договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021:

- призначити у справі № 910/15496/20 судову технічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи відповідає час виконання друкованого тексту договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021 даті, вказаній у документі; в якій проміжок часу надрукований текст договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021?

2) Чи відповідає час виконання підписів у договорі про передання прав від 03.11.2021 та акті приймання передачі від 03.11.2021 даті, вказаній у документі; в якій проміжок часу було виконано підписи у договорі про передання прав від 03.11.2021 та акті приймання передачі від 03.11.2021?

Вказане клопотання обґрунтовано наявністю у відповідача 1 сумнівів щодо дійсної дати підписання договору про передання прав від 03.11.2021.

Щодо клопотання відповідача 1 про витребування оригіналів доказів та про призначення у справі № 910/15496/20 судової технічної експертизи, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 91 ГПК України встановлено, що:

- письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1);

- письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч. 2);

- копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4);

- якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6).

Отже, за змістом положень ст. 91 ГПК України витребування оригіналів письмових доказів, за наявності у матеріалах справи їх належним чином засвідчених копії, є правом, а не обов`язком суду.

При чому витребування оригіналів документів необхідно для встановлення відповідності наявних у матеріалах справи копій письмових доказів оригіналу.

Подане відповідачем 1 клопотання в частині витребування оригіналів договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021 обґрунтовано наявністю у нього сумнівів достовірності вказаних документів, а фактично сумнівами щодо дати їх підписання. Так, відповідач 1 вважає, що вказані документи були складені та підписані вже після припинення юридичної особи позивача, тобто після 12.08.2022.

Отже, фактично відповідач 1 не ставить під сумнів факт фізичного існування вказаних документів, проте вважає, що такі документи були створені після дати припинення юридичної особи позивача.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача в частині витребування оригіналів договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021.

Щодо клопотання відповідача 1 в частині призначення судової технічної експертизи, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено вище, відповідач 1 ставить під сумнів дату підписання договору про передання прав від 03.11.2021 та акту приймання передачі від 03.11.2021 та вважає, що у випадку підтвердження вказаних припущень такий документ не буде свідчити про наявність правонаступництва у даній справі, а провадження у цій справі має бути закрите на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно з яким господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів з вказаними твердженнями відповідача погодитись не може, з огляду на таке.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

За змістом ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, ЦК України передбачає поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані. Так, за ступенем недійсності правочину вони поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов.

Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочини є безспірно нікчемними, якщо усувається оціночність їх сприйняття і абсолютно зрозуміло, що вони вчинені з таким порушенням закону, яке позначається як підстава їх нікчемності, тому ніякого спору виникнути не може. Нікчемний правочин як завідомо недійсний не підлягає виконанню. На нікчемність правочину мають право посилатися і вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності будь-які заінтересовані особи.

У свою чергу оспорюваними є правочини, які ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення.

На відміну від нікчемного оспорюваний правочин на момент вчинення породжує для його сторін цивільні права та обов`язки, тому припускається дійсним. Водночас порушення умов дійсності правочинів в момент вчинення, як вже зазначалося, надає можливість одній зі сторін чи заінтересованій особі звернутися до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним. Тобто якщо правочин не оспорюється, то є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19.

Законодавством не встановлено, що факт укладення договору у іншу дату, ніж та, яка у ньому вказана, свідчить про, те, що такій договір є нікчемним, тобто, навіть у випадку встановлення судом того, що договір про передання прав від 03.11.2021 та акт приймання передачі від 03.11.2021 складені та підписані вже після припинення юридичної особи позивача, тобто після 12.08.2022, такий правочин є оспорюваним і до визнання його недійсним в судовому порядку, з огляду на приписи статті 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, вказаний правочин є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки.

Частина 2 ст. 237 ГПК України встановлює, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 237 ГПК України, увалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Отже, виходячи як зі змісту позовних вимог у цій справі, так і згідно з наданими господарському суду повноваженням, при апеляційному перегляді цієї справи колегія суддів не має повноважень надати оцінку доводам відповідача щодо недійсності договору про передання прав від 03.11.2021 та, у випадку наявності підстав, визнати такий договір недійсним.

За таких обставин призначення у цій справі експертизи з метою встановлення наявності підстав для визначення недійсним договору про передання прав від 03.11.2021 не вливає як на вирішення спору сторін по суті, так і на вирішення поданого Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Катериною Віталіївною клопотання про залучення процесуального правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України, а призведе до затягування розгляду справи та, відповідно, порушить права сторін на розгляд справи у розумні строки.

З огляду на обставини, які викладені вище у задоволенні клопотання відповідача 1 в частині призначення судової технічної експертизи колегією суддів відмовляється.

При цьому, колегія суддів зауважує відповідачу 1 на тому, що він не позбавлений справа звернутися до суду у встановленому чинним законодавством порядку з позовом про визнання недійсним договору про передання прав від 03.11.2021.

Щодо клопотання Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни про залучення процесуального правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

З матеріалів справи слідує, що 03.11.2021 позивач (сторона 1) та Фізична особа-підприємець Нестеренко Катерина Віталіївна уклали договір передання прав (далі Договір), в п. 1 якого погодили, що у порядку та на умовах, визначених цим Договором, сторона 1 передає стороні 2 всі майнові права, які сторона 1 має та (або) які можуть виникнути у зв`язку з договором банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006 між нею та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є відповідач 1) (боржник), а сторона 2, зі свого боку, на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується оплатити стороні 1 вартість майнових прав.

Згідно з п. 2 Договору майнові права, вказані у п. 1 Договору, включають в себе, у тому числі, але не виключно;

- права вимоги до боржника та (або) його правонаступників та (або) будь-яких інших осіб, до яких можуть перейти права та (або) обов`язки боржника, які виникли або можуть виникнути на підставі рішень суду у господарській справі № 910/15496/20;

- права на отримання будь-яких грошових коштів, виплат та компенсацій пов`язаних з договором банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006;

- право примусово стягнути з боржника будь-які суми грошових коштів, вимагати належного виконання боржником зобов`язань, визначених рішеннями суду у господарській справі № 910/15496/20, зокрема, отримувати розподілені судові витрати.

За змістом п. 3 Договору майнові права сторони 1, визначені у п.п. 1, 2 Договору, переходять до сторони 2 у повному обсязі. На підставі ст. 512 ЦК України за цим Договором сторона 2 замінює сторону 1 у будь-яких відносинах з боржником, що виникають з договору банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006 та в яких сторона 1 виступає як кредитор, зокрема у відповідних судових справах. Сторони 2 стає правонаступником сторони 1 в таких відносинах, а також у судових справах або провадженнях.

Згідно з п.7 Договору вартість майнових прав (ціна Договору) дорівнює 25 % від сум, які сторона 2 фактично отримає від боржника або інших осіб у зв`язку з реалізацією отриманих від сторони 1 майнових права за Договором. Сторона 2 повинна сплатити стороні 1 вартість майнових прав протягом трьох років з моменту фактичного отримання з боржника або будь-яких третіх осіб повної суми присуджених судом (судами) грошових коштів.

У п. 13 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності через шість місяців з дати передачі документів, вказаних у п. 10 Договору, та діє до повного та належного його виконання сторонами.

Згідно з п. 10 Договору наявні у сторони 1 документи, які підтверджують майнові права, що є предметом Договору, та які необхідні для заміни сторони у відповідній справі (провадження) передаються сторонами за відповідним актом.

03.11.2021 сторонами підписано акт прийому-передачі, згідно з яким стороною 1 стороні 2 передані: договір банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006, довідка про відкриття поточних рахунків від 27.09.2006; платіжні доручення № 03-589 від 05.03.2014, № 3 від 06.03.2014, № Е0317DJFY від 17.03.2014; випивка по рахунку у гривні за період з 17.03.2014 по 17.03.2014; виписка по рахунку у доларах США за період з 17.03.2014 по 17.03.2014; відзив на позову заяву АТ КБ «Приватабнк» від 19.05.2020 про справі № 910/5684/20.

Докази визнання недійсним Договору або розірвання його у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні, з огляду на приписи ст. 204 ЦК України Договір є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки, а відтак, Фізична особа-підприємець Нестеренко Катерина Віталіївна набула прав кредитора за договором банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006.

Відповідно до статті 52 ГПК України:

- у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1);

- усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (ч. 2);

- про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу (ч. 3).

Враховуючи, що предметом цього позову є позовні вимоги про визнання укладеного між відповідачами договору переведення боргу від 17.11.2014 в частині, що стосується будь-яких прав чи зобов`язань за договором банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006 за умовами Договору, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни про залучення процесуального правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України та замінити позивача у справі - Компанію Ель Пасадена Інвест Лімітед її правонаступником у спірних правовідносинах - Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Катериною Віталіївною.

З огляду на заміну позивача правонаступником підстави для задоволення клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі № 910/15496/20 відсутні.

Згідно із ч. 1 ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «ФПК «ГРОСС» проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «Гержик проти України») суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 ГПК України.

Конвенція в першу чергу також гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та ініш проти Греції) (dйc.)). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом узагалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Miroпubovs and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), § 103).

З огляду на практику ЄСПЛ, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.

Так, ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження.

Бажання зекономити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 30).

Крім того, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 від 17.05.2022 № 341/2022 та від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який на даний час продовжено.

02.03.2022 на офіційній веб-сторінці Ради суддів України оприлюднено рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Так, згідно з пунктами 5 рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через засідання до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя; справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, дотриманням принципів рівності та змагальності, для надання всім учасником справи можливості прийняти участь в судовому засіданні, а також надання можливості Фізичній особі-підприємцю Нестеренко Катерині Віталіївні ознайомитись з матеріалами справи та надати письмові пояснення по суті спору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду даної справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 119, 234, 235, 252, 270, 281 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача 1 про витребування оригіналів доказів та про призначення у справі № 910/15496/20 судової технічної експертизи.

2. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі № 910/15496/20

3. Задовольнити клопотання Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни про залучення процесуального правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України.

4. Замінити позивача у справі - Компанію Ель Пасадена Інвест Лімітед її правонаступником у спірних правовідносинах - Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Катериною Віталіївною ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

5. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі № 910/15496/20 відкласти на 18.04.2023 об 11:15 год. Засідання відбудеться у приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судових засідань №16 (другий поверх).

6. Встановити Фізичній особі-підприємцю Нестеренко Катерині Віталіївні строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

7. Повідомити учасників судового процесу, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

8. Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко