ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/8171/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022

у справі № 910/8171/21 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 14.03.2023

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 із відповідними правовими наслідками.

Ухвалою попереднього засідання від 22.09.2021 було визнано кредиторами фізичної особи ОСОБА_1 : ОСОБА_2 на загальну суму 601 540,00 грн, з яких: 4 540,00 грн судовий збір - позачергово; 597 000 грн - друга черга; Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на загальну суму 345 865,78 грн, з яких 4 540,00 грн судовий збір - позачергово; 233 493,30 грн - друга черга (залишок боргу за рішенням суду); 2 347 грн - друга черга (судовий збір за рішенням суду); 105 485,48 грн (пеня) - третя черга, зобов`язано керуючу реструктуризацією боргів боржника арбітражну керуючу Шендеру Олену Миколаївну сформувати реєстр вимог кредиторів, оформивши його відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, зобов`язано керуючу реструктуризацією боргів боржника арбітражну керуючу Шендеру Олену Миколаївну провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 06.10.2021, розгляд справи про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 у підсумковому засіданні призначено на 01.11.2021 об 11:15, копію ухвали надіслано учасникам справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 відмолено АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» у задоволенні заяви про закриття провадження у справі. Затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 від 26.05.2022, схвалений конкурсними кредиторами боржника у справі № 910/8171/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ключовим мотивом ухвали є:

- боржником було подано до суду виправлену декларацію про майновий стан, а також Протоколом № 4 від 02.06.2022 та Протоколом № 5 від 26.08.2022 зборів кредиторів боржника у справі № 910/8171/21, якими було схвалено план реструктуризації боргів боржника, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заява про закриття провадження у справі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» - не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням до Північного апеляційного господарського суду, з апеляційною скаргою звернулося АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та закрити провадження у справі.

Ключовим аргументом скарги є:

- судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/8171/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Грек Б.М., Отрюх Б.В. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2022 апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/8171/21залишено без руху. Зобов`язано скаржника усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому розмірі і порядку ( 2481 грн).

На виконання ухвали від 01.12.2022 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8171/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 06.12.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/8171/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/8171/21, розгляд справи призначено на 14.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 розгляд справи №910/8171/21 відкладено на 14.03.2023.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 904/2979/20 зазначив, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу.

Відповідно до приписів ч.ч. 7, 8 ст. 123, ст. 124, ч. 8 ст. 126 КзПБ право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа).

Таким чином, особа, яка звертається з заявою про свою неплатоспроможність не повинна зловживати своїми процесуальними правами (а саме вчасно виконувати покладенні на неї обов`язки КзПБ, подавати на вимогу суду документи, інше) та матеріальними (цивільними) правами (вчиняти дії з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах).

Наслідком зловживання особою своїми обов`язками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність на один рік та без строку, якщо боржник вчиняв дії, які перешкоджають подальшому провадженню у процедурі неплатоспроможності.

Так, законодавець передбачив, що у разі якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї, то провадження у справі підлягає закриттю на рік (ч. 7 ст. 123 КзПБ), в той же час відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 126 КзПБ суд може відмовити у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 свої вимоги до боржника заявили кредитори: AT «Ощадбанк» в особі філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» на суму 345 865,78 грн. та фізична особа - ОСОБА_2 на суму 601 540 грн. Ухвалою від 22.09.2021 визнано AT «Ощадбанк» кредитором фізичної особи ОСОБА_1 з грошовими вимогами в сумі 345 865,78 грн та ОСОБА_2 - на загальну суму 601 540,00 грн.

Як також вбачається з матеріалів справи, 05.11.2021 на адресу філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» надійшло повідомлення про проведення зборів кредиторів 11.11.2021 року о 16:00, у порядок денний яких було внесено, зокрема, питання розгляду звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника та проекту плану реструктуризації боргів боржника, проте звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника в порушення ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) арбітражним керуючим кредитору - AT «Ощадбанк» не надано, про що Банком було повідомлено арбітражного керуючого листом від 10.11.2021 № 115.20-07/1326.

11.11.2021 на засіданні зборів кредиторів було прийнято рішення про відкладення голосування по питанню розгляду та затвердженню звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника та проекту плану реструктуризації боргів боржника. На наступне засідання комітету кредиторів, яке має відбутися 18.11.2021 о 15:00 год.

Однак, станом на 18.11.2021 зазначений звіт з доданими до нього документами, які б свідчили про проведену арбітражним керуючим роботу на адресу Банку не надходили, що унеможливило їх розгляд та відповідно прийняття будь-яких рішень щодо затвердження чи незатвердження таких документів на засіданні зборів кредиторів. Банком направлено відповідне повідомлення арбітражному керуючому за № 115.20-07/1378 від 18.11.2021. Засідання було відкладено на 25.11.2021 (Протокол № 2).

Звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника з додатками надійшов на адресу Банку лише 22.11.2021.

При опрацюванні звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника та проекту плану реструктуризації боргів боржника Банком встановлено неповноту та недостовірність поданої у вказаних документах інформації щодо майнового стану боржника та членів його сім`ї. Зокрема, не зазначено про доходи та майно дружини боржника ОСОБА_3 , до членів сім`ї не віднесено сина ОСОБА_4 і дочку ОСОБА_5 та відповідно не зазначено інформації про їхнє майно та доходи. Про виявлені неточності у поданих деклараціях, Банком було повідомлено арбітражну керуючу Шендеру О.М. листом № 115.20-07/1420 від 25.11.2021.

Боржником ОСОБА_1 08.02.2022 було подано уточнюючі декларації про майно та доходи його та членів його сім`ї.

09.02.2022 на адресу Банку надійшов звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника (остаточний) з додатками на 25-ти аркушах.

При ознайомленні з поданим звітом, Банком було встановлено, що з наданого відповідно до ч. З ст. 122 Кодексу керуючим реструктуризацією звіту про результати перевірки декларації Боржника від 08.02.2021 № 2/02-01 вбачається, що Декларація перевірена лише в частині доходів Боржника та його дружини ОСОБА_3 і майна, задекларованого ними при перетині кордону. Проте, в такому звіті не відображена інформація про перевірку Декларації в частині доходів і майна повнолітніх дітей Боржника, а саме: сина - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); доньки - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

06.06.2022 на адресу Банку надійшов повторний звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника ОСОБА_1 , у якому, зокрема, зазначено, що боржником подано уточненні декларації за 2018, 2019, 2020 рр, в яких зазначені серед членів сім`ї, окрім дружини ОСОБА_3 також повнолітні діти боржника син - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5 та відповідно зазначено майно дружини та дітей, яке перебуває у них на праві власності. Однак, при опрацюванні Банком вказаних документів було встановлено неповноту зазначеної в деклараціях інформації, а саме не вказано, що дочці боржника ОСОБА_5 на праві власності належить квартира, загальною площею 49,6 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . Також у звіті не відображено інформацію про перевірку арбітражним керуючим відомостей про рухоме майно членів сім`ї боржника, а саме його дітей.

Враховуючи вищевикладене, поданий керуючим реструктуризацією звіт про результати перевірки декларації про майновий стан Боржника від 06.06.2022 № 1/02-01 у справі № 910/8171/21 був складений керуючим реструктуризацією без проведення повного та всебічного аналізу поданих боржником документів, не перевірено викладену у деклараціях інформацію шляхом направлення запитів компетентним органам та відповідно не відображено даних про проведену роботу у звіті.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, яка кореспондується з ст. 13 Цивільного кодексу України, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

При цьому "добросовісність" має трактуватися як категорія моральна, що відображає врахування особою інтересів інших учасників господарських правовідносин, публічного інтересу тощо, а "розсудливість" - як категорія інтелектуальна, що припускає адекватність оцінки особою цінності певного цивільного права, доцільності своїх дій, наслідки здійснення або нездійснення цивільного права. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Колегія суддів зауважує, що оскільки, як вбачається з наведеного, арбітражний керуючий неналежно виконував свої обов`язки та суттєво порушував строки виконання процесуальних дій, суду першої інстанції слід замінити керуючого реструктуризації у цій справі, керуючись нормами ст. 28 КзПБ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції було проігноровано таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Захід» було укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 42, за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 700 000,00 грн (сімсот тисяч гривень), зі сплатою 17,0 (сімнадцять) відсотків річних зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 26.09.2009 року, на поповнення обігових коштів.

27 березня 2008 року між ОСОБА_1 та AT «Ощадбанк» було укладено договір поруки № 42/2, відповідно до умов якого Поручитель ОСОБА_1 зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за Договором відновлюваної кредитної лінії № 42 від 27 березня 2008 року (п. 1.1. Договору поруки).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-2229/10 від 25.05.2010 року стягнуто солідарно з ТзОВ «Агро-Захід», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» 687 634,86 грн боргу по договору відновлюваної кредитної лінії № 42 від 27.03.2008 р. та 2 347,00 грн судових витрат по справі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 за договором позики позичає у ОСОБА_2 кошти у сумі 597 000 грн.

Колегія суддів зауважує, що боржник позичені у ОСОБА_2 кошті не спрямував на погашення боргу перед Банком, а у травні 2021 звернувся до суду з заявою про свою неплатоспроможність.

Так як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 було визнано кредиторами боржника: AT «Ощадбанк» в особі філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» на суму 345 865,78 грн. та фізична особа - ОСОБА_2 на суму 601 540 грн.

Тобто, боржник маючи заборгованість перед Банком укладає угоду за якою бере в борг суму, яка фактично більшою за борг перед першим кредитором, та звертається до суду з заявою про свою неплатоспроможність, де первинний кредитор не буде мати вирішального голосу.

Стаття 3 ЦК України закріплює такі загальні засади цивільного законодавства, як принципи справедливості, добросовісності та розумності.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України, та вказано, що оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною).

Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) "використовувала/використовували право на зло"; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Суд наголошує, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Отже, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21).

Таким чином, враховую наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевим судом не в повній мірі були дослідженні надані Банком докази неналежного виконання арбітражним керуючим та боржником своїх обов`язків та не було оцінено укладений боржником договір позики, який може буди "використований на зло", контрагентами.

У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про розгляд справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/8171/21 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/8171/21 скасувати та направити справу №910/8171/21 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду на стадію підсумкового засідання в процедурі реструктуризації боргів.

3. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:

"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 20.03.2023.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Грек