ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2023 Справа№ 914/3264/22

м.Львів

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м.Львів

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м.Київ

про стягнення 130260,84 грн. штрафу

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Сосницької А.А.

Представники сторін:

від позивача: Борис В.Ю - представник

від відповідача: Деркач О.Р. - представник

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов від Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення 130260,84 грн. штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу.

Ухвалою від 26.12.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду на 25.01.2023.

06.01.2023 відповідач на електронну пошту суду надіслав відзив на позовну заяву, який зареєстрований працівниками відділу автоматизованого документообігу та обробки інформації суду 27.02.2023, за вх.№4891/23.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31.01.2023 у справі №902/388/18 зазначив, зокрема, що на сторону не може бути покладено негативний наслідок несвоєчасної передачі клопотання від підрозділу, який здійснює реєстрацію вхідної кореспонденції, до складу суду, який розглядає справу.

Відтак, враховуючи отримання відповідачем ухвали суду від 26.12.2022 про відкриття провадження у справі 03.01.2023 (згідно інформації з сайту АТ «Укрпошта, трек код 787), відзив на позовну заяву поданий відповідачем у строки, визначені судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

16.01.2023, за вх.№1002/23, від позивача поступила відповідь на відзив відповідача.

24.01.2023, за вх.№1727/23, від відповідача поступили заперечення на відповідь позивача у п.1 прохальної частини яких відповідач просить справу передати за територіальною підсудністю до Господарського суду м.Києва.

25.01.2023, за вх.№1774/23, від позивача поступило клопотання про поновлення строку на подання доказів, прийняття доказів та долучення їх до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 25.01.2023, не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Львові та Львівській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 25.01.2023 розгляд справи відкладено на 23.02.2023.

06.02.2023, за вх.№2899/23, від відповідача поступили заперечення на клопотання про поновлення строку на подання доказів.

20.02.2023, за вх.№4349/23, від відповідача поступили додаткові пояснення щодо підсудності справи Господарському суду Львівської області.

06.03.2023, за вх.№5563/23, від відповідача поступили заперечення на додаткові пояснення щодо підсудності справи Господарському суду Львівської області.

В судове засідання 09.03.2023 з`явився представник позивача, просив суд задоволити його клопотання про поновлення строку на подання доказів, а також заперечив проти клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю.

В судове засідання 09.03.2023 з`явився представник відповідача, заперечив проти задоволення клопотання про поновлення строку на подання доказів, а також підтримав клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи поважність пропуску процесуального строку на подання доказів позивач посилається на те, що необхідність подання вказаних доказів виникла для спростування позиції відповідача, викладеної у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив (щодо спожитої відповідачем електроенергії та її вартості), що робило неможливим долучення цих письмових доказів разом з позовом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку визнати поважними причини пропуску позивачем строку для подання доказів, поновити позивачу процесуальний строк для подання доказів та долучити до справи докази, які долучені до клопотання від 25.01.2023 (вх. № 1774/23 від 25.01.2023).

Розглянувши клопотання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив, про передачу справи за підсудністю до господарського суду м.Києва, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення підсудності за місцезнаходження чи місцем проживання відповідача (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз ч. 5 ст. 29 ГПК України свідчить про те, що передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Поняття "місце виконання зобов`язання" за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання "місце виконання зобов`язання", але й іншими словосполученнями.

Тобто, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу. До цього договору підписано: Додаток№ 2 комерційна пропозиція № 5/3.

У комерційній пропозиції №5/3 у розділі «Територія на яку розширюються умови комерційної пропозиції» - Україна, тобто може бути будь-яка територія України.

Враховуючи умови договору, його виконанням є постачання електричної енергії споживачу на території України, а не стягнення штрафу із позивача у м.Львові чи Львівській області.

З наведеного, сторонами у договорі не визначено конкретного місця виконання договору. Також із умов даного договору не вбачається, що цей договір можливо виконувати лише у певному місці.

Разом з тим, предметом позову в даному спорі є вимога про стягнення штрафу, а не вимога щодо виконання умов договору.

Стягнення штрафу не є таким, який належить через його особливість сплачувати тільки в певному місці.

Позов пред`явлено після припинення між сторонами будь-яких договірних відносин і надання будь-яких послуг з постачання електроенергії на території Львівської області.

Крім того, даний спір виник щодо стягнення штрафу при зміні відповідачем нового електропостачальника, що не пов`язано з місцем виконання договору і не є фактичним виконання умов договору.

Отже даний спір не є таким, що може пред`являтись у тому числі за місцем виконання Договору.

З урахуванням наведеного, у позивача відсутні правові підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Також безпідставним та необгрунтованим є покликання позивача на ч.3 ст.29 ГПК України відповідно до якої, позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтись за їх місцем знаходження.

Згідно з ч. 3 ст.29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, за вибором позивача можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Отже, за приписами частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України подання позову за місцем знаходження філії або представництва юридичної особи правомірне лише тоді, коли спір виникає саме з їх діяльності.

Таким чином, при визначенні територіальної підсудності ключовим чинником є пов`язаність спору з фактом здійснення філією відповідача ( Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"), з місцезнаходженням цієї філії у м. Львові або Львівській області, господарської діяльності.

Згідно зі ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій; філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення; керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Отже, філія не від свого імені, а саме від імені юридичної особи, здійснює всі або частину її функцій

Стороною договірних відносин у даній справі є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не його філія.

За приписами ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

Згідно з п.п. 20 п. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дані про відокремлені підрозділи юридичної особи: ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу; види діяльності відокремленого підрозділу; відомості про керівника відокремленого підрозділу: прізвище, ім`я, по батькові, посада, дата народження, дата призначення та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником відокремленого підрозділу (телефон та/або адреса електронної пошти)), наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи; відомості про членів керівних органів: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку - для відокремленого підрозділу громадського формування; відомості про належність відокремленого підрозділу юридичної особи, що припиняється шляхом злиття, приєднання, поділу або перетворення, до юридичної особи - правонаступника; інформація для здійснення зв`язку з відокремленим підрозділом: телефон та адреса електронної пошти.

Таким чином, законодавством передбачено обов`язкове внесення відомостей про відокремлений підрозділ юридичної особи (назва).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", , місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; у відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказаний лише один відокремлений підрозділ - Кіпрська філія публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

Будь-які інші підрозділи юридичної особи до реєстру не внесені та їх місцезнаходження не вказане; Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить відомостей про відокремлений підрозділ Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з місцезнаходженням у м. Львові або Львівській області.

Відсутність існування на час звернення позивача до суду філії Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з місцезнаходженням у м. Львові або Львівській області, унеможливлює подання позову на підставі ч. 3 ст.29 Господарського процесуального кодексу України до Господарського суду Львівської області.

Окрім того, позивач у позовній заяві не обґрунтував, що спір про стягнення з відповідача штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії виник саме з діяльності філії Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк з місцезнаходженням у м. Львові або Львівській області.

З урахуванням наведеного, у позивача відсутні правові підстав для застосування положення ч. 3 ст. 29 ГПК України

Твердження ж позивача про те, що справа повинна розглядатись у Господарському суді Львівської області, оскільки оплата штрафу повинна відбуватись за реквізитами філії «Ощадбанку», яка знаходиться в м.Львові, є безпідставним і не обгрунтованим. (Філія «Ощадбанку» не є філією Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк.)

Крім того, філія «Ощадбанку», на яку вказує позивач, жодного відношення до виконання умов договору на постачання електричної енергії не має, не була стороною цього договору і будь-яке виконання договору по постачанню електроенергії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в 2021р. у неї відсутнє, як і відсутнє виконання умов договору по стягненню штрафу з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншому суду.

Враховуючи вищевикладене, матеріали даної позовної заяви слід направити для розгляду за підсудністю до Господарського суду міста Києва після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 31, 80, 118, 119, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» від 25.01.2023 (вх.№1774/23 від 25.01.2023) задовольнити, визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними, поновити пропущений строк та долучити докази до справи.

2. Задоволити клопотання відповідача та передати справу №914/3264/22 за територіальною підсудністю до Господарського суду м.Києва (01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 44в).

3. Ухвала набирає законної сили у порядку і строки передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку і строки визначені 255-256 ГПК України.

Суддя Кітаєва С.Б.