ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023м. ХарківСправа № 922/2219/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»(м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, 04050)
до Приватного акціонерного товариства "Балцем"( Харківська обл., Балаклійський р-н, м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, будинок 3, 64200)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Марковської В.В. (довіреність від 02.01.2023 № КЕП230102008),

відповідача - Скринніка І.А. (ордер серія АХ № 1116915 від 20.02.2023),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Балцем", в якій просить суд:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Балцем» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» суму основного боргу 3 226 683,04 грн. та витрати зі сплати судового збору 48 400,25 грн.

Суму основного боргу 3 226 683,04 грн. стягнути на рахунок Позивача: IBAN НОМЕР_1 .

Витрати зі сплати судового збору 48 400,25 грн. стягнути на рахунок Позивача: IBAN НОМЕР_2 .

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.09.2021 №20210916ПВ (далі Договір), додатком до якого є Комерційна пропозиція «Вільна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» (далі Комерційна пропозиція).

Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193, ГК України.

Ухвалою господарського суду від 21.11.2022року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/2219/22. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання "14" грудня 2022 р. о 11:30.

В судовому засіданні 14.12.2022 постановлено протокольну ухвалу, відкладено підготовче засідання до 17.01.2023 о 11:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 14.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 року, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/2219/22 на тридцять днів. Підготовче засідання відкладено на "15" лютого 2023 р. о 12:00.

В судовому засіданні 15.02.2023 постановлено протокольну ухвалу, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті "21" лютого 2023 р. о(б) 12:45

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 15.02.2023.

Протокольною ухвалою суду від 21.02.2023 року, на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні на 15.03. 2023 року о(б) 11:30 год.

08 березня 2023 року від представника приватного акціонерного товариства "Балцем", через канцелярію суду надійшли письмові пояснення (вх № 5761/23) , в яких останній , зокрема посилається на те, що при укладені вказаного Договору, сторони погодили порядок та умови його виконання, зокрема. Фактичне споживання електроенергії Споживачем здійснюється шляхом перевірки Постачальником засобів вимірювальної техніки Споживача, підписання сторонами відповідного акту щодо обсягів спожитої електроенергії.

Умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено, що кількість (обсяги) спожитої електроенергії визначається на підставі листа AT «Харківобленерго», яке не є стороною даного Договору, а тому лист AT «Харківобленерго» не є достатнім та допустимим доказом. При цьому, на підставі яких доказів (актів тощо) AT «Харківобленерго» визначало обсяг спожитої електроенергії, є незрозумілим, а позивачем інших доказів не надано.

У даному випадку, позивач в порушення умов Договору не перевіряв показання вимірювальних засобів щодо фактичного споживання Споживачем обсягів електроенергії, акт звіряння відсутній, відповідач не отримував від позивача рахунків на оплату кількості спожитої електроенергії, а тому не мав змоги в установленому Договором порядку вимагати від Постачальника (позивача) пояснень щодо рахунків та вимагати проведення звіряння розрахункових даних або оскаржувати їх в установленому порядку.

Крім того, відповідач просить суд звернути увагу на те, що лист AT «Харківобленерго» № 56К-01/04-2457, в якому вказані обсяги спожитої електроенергії, датований 10.08.2022 року, тобто в період, коли підприємство відповідача знаходилося в окупації російських загарбників.

08 березня 2023 року від представника приватного акціонерного товариства "Балцем", через канцелярію суду надійшло клопотання (вх № 5763/23) про повернення до підготовчого провадження.

Суд зазначає, що чинним Господарський процесуальним кодексом України не передбачено повернення до підготовчого провадження або поновлення підготовчого провадження, повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні є неможливим навіть за наявності поважних причин, що зумовлено, зокрема, необхідністю дотримання принципів стадійності господарського процесу та правової визначеності, а також метою недопущення зловживання процесуальними правами тією чи іншою стороною.

Повернення до стадії підготовчого провадження порушить принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, надасть одній зі сторін у справі, а саме відповідачу, значну процесуальну перевагу, що є неприпустимо зважаючи на принципи господарського судочинства.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження.

14.03.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», через систему Електронний суд (сформований в системі «Електронний суд» 14.03.2023) надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача, зокрема, наголошує на тому, що у додатках до письмових пояснень відсутній сертифікат, виданий Торгово -промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово - промисловими палатами, що засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за Договором. Додані до письмових пояснень документи не підтверджують такі обставини, тому не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України. Відтак, твердження Відповідача про те, що заборгованість утворилася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме, з початком військової агресії російської федерації проти України та проведенням військових дій, є необґрунтованим.

Додані до пояснень протоколи огляду складені в листопаді 2022 , а відповідно не можуть підтверджувати будь-які обставини, адже Договір припинив дію з 29.03.2022.

Більше того, як вказує позивач, один із протоколів взагалі не стосується об`єкту за Договором, оскільки огляд здійснено за адресою: с. Мілова, Харківської області, а тому відповідно не стосується розгляду даної справи.

Протокольною ухвалою суду від 15.03.2023 року, на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні на 21.03. 2023 року о(б) 14:00 год.

17.03.2023 року від представника приватного акціонерного товариства "Балцем", через канцелярію суду надійшли письмові пояснення (вх.№ 6625/23 ) позивач в порушення умов Договору не надав доказів надсилання на адресу відповідача рахунків, як це передбачено пунктом 5.7 Договору. Відсутні докази й отримання рахунків відповідачем.

Крім того, позивач не перевіряв показання вимірювальних засобів щодо фактичного споживання Споживачем обсягів електроенергії, акт звіряння відсутній, а тому відповідач не мав змоги в установленому Договором порядку вимагати від Постачальника (позивача) пояснень щодо рахунків та вимагати проведення звіряння розрахункових даних або оскаржувати їх в установленому порядку.

Таким чином, на думку відповідача, у зв`язку із порушенням позивачем умов Договору щодо надсилання на адресу відповідача рахунків, відсутність доказів отримання відповідачем вищезазначених рахунків, у відповідача відсутній обов`язок сплачувати рахунки, які він не отримував.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Балцем» (далі Відповідач, Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу від 22.09.2021 №20210916ПВ (далі Договір), додатком до якого є Комерційна пропозиція «Вільна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» (далі Комерційна пропозиція).

Дію Договору припинено з 29.03.2022 (останній день дії Договору 28.03.2022), про що Відповідача повідомлено листом від 07.03.2022 № 25/4/7/10/7684, який направлено на електронну пошту Відповідача.

Разом з тим, відповідно до умов абз. 3 п. 13.1 Договору та п. 9.2 Комерційної пропозиції в частині виконання зобов`язань Споживача щодо оплати (взаєморозрахунків) Договір діє до повного виконання Споживачем таких зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Пункт 5.5 Договору визначає, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

У відповідності до п. 4.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), у випадку припинення дії договору розрахунковий період для останнього платежу починається з першого дня останнього календарного місяця постачання електричної енергії та закінчується в останній день постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 5.1 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 10 календарний день після закінчення розрахункового періоду після здійснення нарахування Постачальником.

Позивачем формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої Відповідачем електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу (виконує функції адміністратора комерційного обліку) АТ «Харківобленерго», у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ та глави 9.14 Розділу IХ, глави 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Згадана інформація додатково підтверджена листом АТ «Харківобленерго» № 56К-01/04-2457 від 10.08.2022.

На підставі даних про спожиті Відповідачем обсяги електроенергії Позивачем сформовано та видано рахунки, зокрема, за розрахункові періоди «січень 2022 р.»

«березень 2022 р.»:

від 21.02.2022 № 20210916/1/1 на суму 1 431 537,48 грн;

від 09.03.2022 № 20210916/2/1 на суму 876 544,10 грн;

від 11.04.2022 № 20210916/3/1 на суму 1 018 601,46 грн.

Як вказує позивач у позові, оплати з чітким призначенням платежів за позовний період не надходили.

Разом з тим, після зарахування всіх здійснених оплат за Договором та після повного погашення нарахувань за розрахункові періоди, що не увійшли до позовного періоду, частину оплати від 18.02.2022 на суму 300 000,00 грн, в розмірі 100 000,00 грн, у відповідності до п. 4.24 ПРРЕЕ зараховано в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період «січень 2022 р.» як найдавнішого боргу за договором (тобто інша частина цієї оплати погасила залишок заборгованості за «грудень 2021 р.», який не входить до позовного періоду, оскільки повністю оплачений).

Зокрема, відповідно до абз. 2 п. 4.24 ПРРЕЕ у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Зазначена оплата здійснена поручителем Відповідача згідно з умовами Договору поруки № 2 від 21.12.2021 та підтверджується витягом з виписки по банківському рахунку за 18.02.2022.

Таким чином, за період 01.01.2022 28.03.2022 Відповідачу нараховано 3 326 683,04 грн, а сплачено 100 000,00 грн, що відображено в Довідці про надходження коштів.

Звертаючись до суду із позовом позивач зазначає, що станом на дату подачі позову заборгованість за Договором становить 3 226 683,04 грн, зокрема:

- не повністю погашено нарахування за розрахунковий період «січень 2022 р.», залишок заборгованості 1 331 537,48 грн;

- повністю не погашено нарахування за розрахункові періоди «лютий 2022 р.» «березень 2022 р.».

Також, Відповідачу електронною поштою направлено вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію від 26.08.2022 № 25/4/7/20/24426 та засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації місцезнаходження Відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію від 03.10.2022 № 25/4/7/20/28927 (повернулася за закінченням терміну зберігання).

На день розгляду справи у суді відповідач не сплатив основний борг за поставлену електричну енергію.

Отже, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 22.09.2021 №20210916ПВ, стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона -підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов`язків є укладений між позивачем та відповідачем є Договір про постачання електричної енергії споживачу від 22.09.2021 №20210916ПВ.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач виставив відповідачу рахунки:

Рахунок від 21.02.2022 № 20210916/1/1 на суму 1 331 537,48 грн. (розрахунковий період січень 2022 року).

Рахунок від 09.03.2022 № 20210916/2/1 на суму 876 544,10 грн. (розрахунковий період лютий 2022 року).

Рахунок від 11.04.2022 № 20210916/3/1 на суму 1 018 601,46 грн. (розрахунковий період березень 2022 року).

Таким чином, при укладені вказаного Договору, сторони погодили порядок та умови його виконання, зокрема, фактичне споживання електроенергії Споживачем здійснюється шляхом перевірки Постачальником засобів вимірювальної техніки Споживача, підписання сторонами відповідного акту щодо обсягів спожитої електроенергії.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В той же час, загальновідомими є обставини, що 24 лютого 2022 року росія напала на Україну, відбулось збройне вторгнення військ російської федерації по всім напрямам, включаючи місто Балаклія Харківської області, яке с початку вторгнення знаходився під повною окупацією.

Приватне акціонерне товариство «БАЛЦЕМ», яке після вторгнення загарбників не здійснювало господарську діяльність про що свідчить копія наказу Генерального директора ПАТ «Балцем» від 24 лютого 2022 року «Про призупинення господарської діяльності підприємства» та копія наказу Генерального директора ПАТ «Балцем» від 24.03.2022 р. № 500/22-ОС «Про призупинення дії трудових договорів».

Документація (бухгалтерська тощо), у тому числі усі угоди, які були укладені відповідачем з іншими контрагентами, не зберіглася, оскільки під час окупації російськими загарбниками, а також з метою збереження комерційної таємниці та не розголошення відомостей про контрагентів, відповідач був змушений знищити велику кількість документацію, яка б могла бути використана окупантами з метою спричинення шкоди як Державі України, так і контрагентам відповідача.

Відповідачем подано суду доказів звернення до правоохоронних органів щодо вказаної обставини. Подано докази пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану.

Господарський суд враховує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні копія наказу Генерального директора ПАТ «Балцем» від 24 лютого 2022 року «Про призупинення господарської діяльності підприємства», та копія наказу Генерального директора ПАТ «Балцем» від 24.03.2022 р. № 500/22-ОС «Про призупинення дії трудових договорів».

Відтак, суд приходить до висновку, що споживання відповідачем електроенергії по рахунку від 11.04.2022 № 20210916/3/1 на суму 1 018 601,46 грн. (розрахунковий період березень 2022 року) за договором про постачання електричної енергії споживачу від 22.09.2021 №20210916ПВ не підтверджено матеріалами справи. Подані позивачем докази на підтвердження даної обставини суд вважає менш вірогідними, ніж заперечення відповідача в цій частині позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за рахунком від 21.02.2022 № 20210916/1/1 на суму 1 331 537,48 грн. (розрахунковий період січень 2022 року) за рахунком від 09.03.2022 № 20210916/2/1 на суму 876 544,10 грн. (розрахунковий період лютий 2022 року).

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода па обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати па кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді па кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс 'Горіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія Л, N ЗОЗ-Л, н. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, и. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. ЗО, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах № 910/13407/17 та № 915/370/16.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 74, 76 ПІК України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, яка полягає в тому, що кожна сторона повинна донести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Належними є докази, па підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ст. ст. 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу та змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України, в зв`язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судовий збір у сумі 33121,23грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Балцем"( Харківська обл., Балаклійський р-н, м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, будинок 3, 64200, 00293060) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, 04050, 41916045) суму основного боргу 2 208 081,58 грн. та витрати зі сплати судового збору 33121,23 грн.

Суму основного боргу 2 208 081,58 грн. стягнути на рахунок Позивача: IBAN НОМЕР_1 .

Витрати зі сплати судового збору 33121,23 грн. стягнути на рахунок Позивача: IBAN НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, 04050, 41916045).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Балцем"( Харківська обл., Балаклійський р-н, м. Балаклія, вул. Цемзаводське шосе, будинок 3, 64200, 00293060).

Повне рішення складено "22" березня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк