ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Справа№ 910/8061/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 15.03.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022

у справі № 910/8061/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 910/8061/22 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 910/8061/22 скасувати повністю, направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8061/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" до Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" про відкриття провадження у справі про банкрутство; відкладено розгляд питання про поновлення чи відмову у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження, відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження; повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/8061/22 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/8061/22.

01.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8061/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/8061/22 задоволено. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/8061/22. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" надати оригінал платіжної інструкції від 13.01.2023 №7 про сплату судового збору на суму 37 215,00 грн до суду апеляційної інстанції для залучення до матеріалів справи у строк до -13.03.2023. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі №910/8061/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.03.2023 о 10 год. 00 хв., який відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, (1 поверх, зал судових засідань № 1). Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу Українинадати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 14.02.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам.

07.02.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника боржника надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

14.02.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник боржника просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін, з огляду на наступне. Лише 10.11.2022 ТДВ «Попаснянський ВРЗ» отримало повідомлення про розірвання договору від 28.10.2022. 26.11.2022 ТДВ «Попаснянський ВРЗ» направило ТОВ «ЛК «Укртранссервіс» відповідь на повідомлення про розірвання договору (від 22.11.2022 вих. № 155-B), відповідно до якої ТДВ «Попаснянський ВРЗ» не погоджується з пропозицією про розірвання договору у зв`язку з форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), під впливом яких опинилося товариство, та продовженням строку виконання зобов`язання ТДВ Попаснянський ВРЗ» з постачання вагонів на період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), після припинення яких ТДВ «Попаснянський ВРЗ» має намір виконати свої зобов`язання згідно з договором. Як зазачає представиник боржника, заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТДВ «Попаснянський ВРЗ» прийнято до розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022, а лист про розірвання договору було направлено Заявником 28.10.2022, тобто вже під час підготовчого засідання. Боржник вказує, що відповідно до укладеного договору ТДВ «Попаснянський ВРЗ» має зобов`язання постачання вагонів, а ТОВ «ЛК «Укртранссервіс» - зобов`язання прийняти і сплатити вагони. Однак, порушення зобов`язання з боку боржника сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), під впливом яких опинилося товариство. Дія форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатом Донецької торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.11.2022 № 1400-22-1583, яким засвідчено форс-мажорні обставини.

Таким чином, на думку боржника, суд визнав обґрунтованими доводи ТДВ «Попаснянський ВРЗ» щодо того, що введення з 24.02.2022 воєнного стану на території України, проведення воєнних бойових дій у м. Попасна та подальша тимчасова окупація, оточення (блокування) м. Попасна військами російської федерації є причиною обмеження провадження господарської діяльності ТДВ «Попаснянський ВРЗ», що призвело до невиконання зобов`язань за договором. Боржник вважає, що вимоги ТОВ «ЛК «Укртранссервіс» не є безспірними та свідчать про наявність спору про право, відсутнє будь-яке рішення суду щодо грошових вимог ТОВ «ЛК «Укртранссервіс» до ТДВ «Попаснянський ВРЗ», боржник борг заперечує, обґрунтовуючи це вищевказаними обставинами.

10.03.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника боржника надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких боржник вказує, крім іншого, що між боржником та скаржником не досягнуто згоди щодо розірвання договору поставки, боржником не визнається обов`язок боржника щодо повернення грошових коштів на користь скаржника, що свідчить про наявність неоднозначності щодо суті (предмета) зобов`язання боржника, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури зобов`язання.

13.03.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, відповідно до яких зазначено, що повернення повередньої оплати не є застосуванням відповідальності до боржника у господарських правовідносинах, що виникли на підставі договору поставки від 07.12.2021 № БМЗ/2137, що унеможливлює врахування в даному випадку приписів ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України. Вимоги кредитора за своєю правовою природою є грошовими вимогами щодо повернення 9000000,00 грн, сплачених на користь боржника як попередня оплата, та право товариства на повернення якої регламентовано нормами ст. 693 ЦК України та 653 ЦК України (як наслідок розірвання договору).

13.03.2023 на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" надійшов оригінал платіжної інструкції від 13.01.2023 №7 про сплату судового збору на суму 37 215,00 грн, яка залучена до матеріалів справи.

У судове засідання 15.03.2023 з`явились представники скаржника та боржника.

Представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, представник боржника щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо наявності спору про право, оскільки про наявність спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ свідчать заперечення боржника щодо кредиторських вимог, оспорення боржником обставин, на яких грунтуються вимоги ініціюючого кредитора, проте, станом на 12.12.2022 боржником не подавалося жодного позову щодо обставин, на яких грунтуються вимоги ініціюючого кредитора. Як стверджує скаржник, ТОВ "Логістична компанія "Укртранссервіс" не заперечує наявність форс-мажорних обставин за договором поставки від 07.12.2021 № БМЗ/2137, проте, суд дійшов помилкового висновку щодо форс-мажорних обставин, оскільки не взяв до уваги, що саме у зв`язку з наявністю форс-макжорних обставин, на умовах, визначених за договором поставки від 07.12.2021 № БМЗ/2137 - вищевказаний договір був розірваний. Апелянт вказує, що оскільки ТОВ "Попаснянський вагоноремонтний завод" свої зобов`язання з поставки товару в строк лютий-березень 2022 не виконано, попередня оплата в сумі 9000000,00 грн не повернута, ТОВ "Логістична компанія "Укртранссервіс" є конкурсним кредитором по відношенню до ТОВ "Попаснянський вагоноремонтний завод", розмір грошових вимог якого складає 9000000,00 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Звертаючись до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод", Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" зазначило про наявність у боржника непогашеної заборгованості в якості повернення попередньої оплати в розмірі 9 000 000,00 грн внаслідок невиконання умов договору поставки від 07.12.2021 № БМЗ/2137 щодо постачання товару у встановлений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" (покупець) укладено договір поставки № БМЗ/2137, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти і сплатити нові напіввагони чотиривісні моделі 12-9745, виробництва Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" (підприємство-виробник), іменовані надалі «товар» або «вагони».

Згідно з п. 2.1 договору кількість товару, що поставляється за договором, визначається в Специфікаціях, які є складовою і невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору постачання вагонів здійснюється на умовах, вказаних у відповідних специфікаціях до цього договору. Вагони поставляються з нанесеними восьми значними номерами, трафаретами покупця, та введеними у вагонну модель Філією «Головний інформаційно обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця» по станції Попасна 2 філії «Донецька залізниця «АТ «Укрзалізниця», код станції 495907, які мають право курсування в міжнародному сполученні. Впродовж 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання цього договору, покупець надає постачальнику і підприємству-виробнику письмово тексти трафаретів для нанесення маркування на вагони (найменування власника вагонів, його поштова адреса і код логотипа власника, а також інші дані).

Ціна на товар вказана у відповідних специфікаціях до цього договору (п. 6.1 договору).

Оплата товару здійснюється на умовах, вказаних у відповідних специфікаціях до цього договору (п. 7.1 договору).

Як передбачено п. 7.3 договору, зобов`язання покупця по виконанню платежу вважаються виконаними в момент отримання постачальником суми платежу на свій розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 8.1 договору поставка партії товару постачальником здійснюється в строки, вказані в специфікаціях до цього договору.

Датою постачання вважається дата передачі постачальником товару у розпорядження покупця в погодженому пункті постачання, згідно з правилами «Інкотермс 2010», у встановлений термін, яка підтверджується актом прийманнях-передачею (п. 8.2 договору).

Розділом 12 договору стронами визначено умови форс-мажору. Сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання будь-якого свого зобов`язання за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком дiї форс-мажорних обставин. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборноп сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору та обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дiї iноземного ворога, загальна військова мобiлiзацiя, вiйськові дії, оголошена та неоголошена вiйна, дiї суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введения комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропрiацiя, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізицiя, громадська демонстрацiя, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона і обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемiя, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град тощо.

Належним документом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою або рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України (для обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника).

Пунктом 12.4 договору сторони визначили, що у разі, коли дія Форс-мажорних обставин триває більш 3 місяців, кожна із Сторін має право на розірвання в односторонньому порядку договору і не відповідає за наслідки такого розірвання за умови, що вона письмово повідомить про це іншу Сторону не пізніш як за 7 календарних днів до розірвання.

Договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором (п. 13.3. договору).

02.02.2022 сторонами підписано Специфікацію № 2 до вищевказаного договору, відповідно до якої погоджено:

1. Постачанню підлягає 10 (десять) одиниць напіввагонів моделі 12-9745 на загальну суму 18 000 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 3 000 000,00 грн.

2. Умови постачання: FCA - станція Попасна 2 філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у відповідності до правил «Інкотермс 2010».

3. Умови оплати: 50% передоплата до 04.02.2022, 50% по факту підписання акту технічної прийомки на протязі 2 б.дн.

4. У разі не виконання п. 3 «Умови оплати» Постачальник має право відмовитися від виконання умов цього договору.

5. Строк постачання: лютий - березень 2022 при умові виконання п. 3 даної специфікації, та п. 7.3. даного договору, та надання трафаретів згідно з п. 5.1. даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору покупцем здійснено передоплату у розмірі 50 % від вартості товару, а саме 9 000 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 03.02.2022 № 16.

Як зазначає заявник, боржником взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк не виконані, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" звернулось до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки в боржника наяний борг у розмірі 9 000 000,00 грн, сплаченої заявником попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод" прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

У відзиві на заяву боржник заперечував щодо відкриття провадження у справі про банкрутство та зазначав, що 13.05.2022 ТДВ «Попаснянський ВРЗ» звернулося до ТОВ "ЛК "Укртранссервіс" з листом - повідомленням «Про форс - мажор» від 12.05.2023 № 48-B (копія листа наявна в матеріалах справи), в якому повідомлено про неможливість виконання зобов`язання згідно з договором з 24.02.2022 до відміни воєнного стану з посиланням на лист Торгово - промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, згідно якого військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», визнано форс - мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). На думку боржника, у зв`язку з форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), під впливом яких опинилося товариство, строк виконання зобов`язання ТДВ «Попаснянський ВРЗ» з постачання вагонів на період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) продовжується, після припинення яких ТДВ «Попаснянський ВРЗ» має намір виконати свої зобов`язання згідно з договором. Боржник вказув, що вимоги ТОВ "ЛК "Укртранссервіс" не є безспірними та свідчать про наявність спору про право. Боржник проти наявності грошового зобов`язання заперечує.

12.12.2022 заявник звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про долучення до матеріалів справи повідомлення про розірвання договору, яке датоване 28.10.2022 та направлено на адресу боржника 07.12.2022, тобто вже після звернення до суду із вищевказаною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідне повідомлення мотивоване п. 12.4 договору поставки від 07.12.2021 № БМЗ/2137, відповідно до якого у разі, коли дія Форс-мажорних обставин триває більш 3 місяців, кожна із Сторін має право на розірвання в односторонньому порядку договору. Відповідне повідомлення містило вимогу про повернення попередньої оплати в розмірі 9 000 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується самим заявником, що боржником не виконано умови договору щоло поставки товару у встановлений договором строк внаслідок наявності форс-мажорних обставин.

Судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський вагоноремонтний завод".

Оскаржувана ухвала суду мотивована наявністю заперечень боржника щодо заявленого розміру грошових вимог, підстав виникнення зобов`язання, а також настання форс-мажорних обставин, що зумовили невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за договором, у зв`язку з чим суд дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності спору про право щодо таких вимог ініціюючого кредитора.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

При цьому грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора визначений статтею 39 КУзПБ.

Згідно з частинами 1-3 статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі. Зокрема, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (ч.ч. 5, 6 ст. 39 КУзПБ).

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.

Тобто однією з обов`язкових умов для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20.

Верховний Суд (зокрема в постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20) неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Правова категорія "спір про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника.

У постанові від 19.08.2020 у справі №910/2522/20 Верховний Суд щодо застосування положень вказаної норми КУзПБ зауважив, що наявність заперечень боржника щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, безспірність яких не підтверджується судовим рішенням, є свідченням наявності спору про право щодо таких вимог ініціюючого кредитора.

У вказаній постанові Верховний Суд наголосив, що суть підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство через те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, полягає в тому, що саме на час підготовчого засідання (тобто до відкриття провадження у справі) існує спір, який не був предметом судового розгляду, між ініціюючим кредитором та боржником щодо вимог, які є підставою для звернення кредитора з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд не може формально підходити до визначення наявності "спору про право", який зводиться лише до заперечень боржником існування тих чи інших правовідносин. У кожному конкретному випадку судом досліджуються заперечення боржника, зокрема, чи ґрунтуються вони на обставинах справи та підтверджуються відповідними доказами. Наявність спору про право має підтверджуватися належними доказами, а не базуватися виключно на припущеннях боржника.

Відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З викладеного вбачається, що Верховний Суд неодноразово викладав висновки про застосування положень частини 6 статті 39 КУзПБ стосовно необхідності встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора як необхідної передумови для відкриття провадження у справі про банкрутство, а також наявності підстав для відмови у відкритті провадження за відповідною заявою ініціюючого кредитора в разі виникнення такого спору саме до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність між сторонами спору про право, враховуючи заперечення боржника щодо строку виконання зобов`язань за договором, який на його думку, є продовженим в силу настання форс-мажорних обставин, щодо підстав виникнення зобов`язання боржника, що свідчить про неоднозначність вимог ініціюючого кредитора. В даному випадку спір про право виражений у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника.

У своїх додаткових поясненнях, поданих до суду 13.03.2023, скаржник посилався, крім іншого, на те, що вимоги кредитора за своєю правовою природою є грошовими вимогами щодо повернення 9 000 000,00 грн та право кредитора на повернення попередньої оплати, як наслідок розірвання договору.

Суд враховує, що із відповідним листом про розірвання договору у зв`язку із тривалістю більше трьох місяців форс-мажорних обставин, заявник звернувся до боржника вже після звернення до суду із даною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, про що зазначено вище.

З огляду на викладене, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновки суду першої інстанцій, не довів наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Отже, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін оскаржуваної ухвали.

Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду колегією суддів, як такі, що не спростовують зроблених судом першої інстанції висновків.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Укртранссервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 910/8061/22 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/8061/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 20.03.2023.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник