ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. ОдесаСправа № 400/1899/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 (суддя Е.М. Олейняш, м.Миколаїв, повний текст рішення складено 07.12.2022)

у справі №400/1899/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Сілівко Вікторії Валеріївни

до Миколаївської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець Сілівко Вікторія Валеріївна (надалі також - ФОП Сілівко В.В.) з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради при розгляді заяви ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015 та зобов`язати Миколаївську міську раду на черговому пленарному засіданні сесії розглянути по суті заяву ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015 та прийняти рішення відповідно до статті 123 Земельного кодексу України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позов ФОП Сілівко В.В. до Миколаївської міської ради задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 скасовано, провадження у справі №400/1899/21 за позовною заявою ФОП Сілівко В.В. до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 заяву представника ФОП Сілівко В.В. - адвоката Герцуна В.С. про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу № 400/1899/21 за позовною заявою ФОП Сілівко В.В. до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направлено на розгляд за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями статті 19 Конституції України, статей 12, 122, 123, 186-1 Земельного кодексу України, статей 24, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» і мотивовані тим, що бездіяльність позивача, яка полягає у нерозгляді заяви позивача від 17.05.2015 про погодження технічної документації із землеустрою, є протиправною, оскільки відповідачем порушено права та законні інтереси позивача на користування земельною ділянкою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.11.20221 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради при розгляді заяви від 17.08.2015 ФОП Сілівко В.В. та зобов`язано Миколаївську міську раду на черговому пленарному засіданні сесії розглянути по суті заяву ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015 та прийняти рішення відповідно до статті 123 Земельного кодексу України.

Стягнуто з відповідача Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради на користь позивача ФОП Сілівко В.В. 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок тривалої бездіяльності відповідача з розгляду питання щодо оформлення права користування земельною ділянкою порушено права позивача на оформлення права користування земельною ділянкою.

Щодо застосування строку позовної давності, заявленого відповідачем у справі, місцевий господарський суд, встановивши, що фактичні обставини справи свідчать про переривання позовної давності, у зв`язку з чим трирічний перебіг позовної давності почався заново, позивач, звернувшись з даним позовом до суду 25.03.2021 (з урахуванням періоду дії карантину), не пропустив строк позовної давності.

Розглянувши питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, Господарський суд Миколаївської області, дослідивши надані позивачем докази на понесення таких витрат, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність таких витрат. Прийнявши до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі та незаявлення Миколаївською міською радою клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд стягнув з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Миколаївська міська рада звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що зважаючи на те, що у даній справі позивачем не наведено жодних причин, які б вказували на об`єктивну неможливість дотримання ним строків позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, з матеріалів справи не вбачається наявності для позивача будь-яких непереборних труднощів для вчинення таких дій у встановлений строк, а також те, що позивачем допущено пропуск досить значного періоду часу після спливу строку позовної давності (за твердженням позивача йому стало відомо про допущену бездіяльність відповідача з 01.09.2015, тобто строк позовної давності сплив 01.09.2018, однак з позовом позивач звернулась лише 25.03.2021), Миколаївська міська рада заявила про сплив строків позовної давності у даній справі, проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності та прийняв незаконне рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначив, що, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд погодився з тим, що підставою для звернення позивача з позовом до суду була бездіяльність Миколаївської міської ради протягом 7 років при розгляді заяви ФОП Селівко В.В. від 17.08.2015, відповідно, і строк позовної давності належить рахувати з 01.09.2015. Крім того, саме нерозгляд заяви ФОП Селівко В.В. від 17.08.2015 є предметом спору у даній справі, а не заява від 03.04.2018, з якою позивач звернулась щодо надання інформації про стан розгляду її питання, тоді як суд самовільно не вправі змінювати предмет та/або підстави позову.

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 32/23/Д1 від 16.02.2023) ФОП Сілівко В.В. просила апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 залишити в силі, посилаючись на те, що суд вірно застосував норми статей 256 261 Цивільного кодексу України та правильно встановив, що відбулось переривання строків позовної давності у зв`язку із вчиненням відповідачем дій щодо процедури розгляду заяви ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015, а саме, розгляд заяви на депутатських комісіях. При цьому позивач зазначила, що скаржник не спростував мотиви суду першої інстанції щодо переривання строків позовної давності, та, крім того, не оспорює висновки суду щодо вирішення спору по суті.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №400/1899/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.01.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у справі №400/1899/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №400/1899/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

26.01.2023 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №400/1899/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 поновлено Миколаївській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у справі №400/1899/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у справі №400/1899/21. Встановлено строк до 17.02.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 17.02.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у справі №400/1899/21.

15.02.2023 ФОП Сілівко В.В. через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу (вх. № 32/23/Д1 від 16.02.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 розгляд справи №400/1899/21 призначено на 14.03.2023 об 11:00 год.

Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, проте не скористались своїм правом участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Згідно із частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, доводи скаржника викладені у апеляційній скарзі, а доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

24.07.2014 рішенням Миколаївської міської ради № 42/34 позивачу ФОП Сілівко В.В. надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 90 кв.м. за рахунок земельної ділянки, відведеної рішенням міської ради від 11.07.2000 № 21/15, з метою передачі в оренду для обслуговування торговельного павільйону по вул. 116 Дивізії ріг вул. Фурманова (нова назва - вул. Володимира Станка).

08.04.2015 на замовлення позивача ПП «Миколаївський міський земельно-кадастровий центр» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру № НВ-015, 10.08.2015 проведено державну реєстрацію земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,0088 га, якій присвоєно кадастровий номер :14:020:0015, категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: В.03.07; вид використання земельної ділянки: для обслуговування торговельного павільйону.

17.08.2015 позивач подала до Управління земельних ресурсів, через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, заяву про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 88,00 кв.м. для обслуговування торговельного павільйону за адресою: вул. 116 Дивізії ріг вул. Володимира Станка.

Факт отримання заяви підтверджується штампом № 1897/Пз-15 Центру надання адміністративних послуг на самій заяві.

03.04.2018 року позивач подала до Управління земельних ресурсів заяву щодо надання інформації про стан розгляду питання.

У відповідь на звернення ФОП Сілівко В.В. від 03.04.2018 № 02-19/1288, Управління земельних ресурсів листом від 14.05.2018 № 02-19/1288 повідомило, що питання продовження ФОП Сілівко В.В. оренди на три роки земельної ділянки загальною площею 88,00 кв.м. для обслуговування торговельного павільйону по вул. 116 Дивізії ріг вул. Володимира Станка, погоджено на засіданнях постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 28.08.2017, протокол № 56, та від 23.04.2018, протокол № 82, та включено в проект рішення S-zr-614/35. Аркуш погодження вищезазначеного проекту рішення наданий на розгляд служб, визначених п. 10 ст. 23 Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 № № 2/5 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання» (зі змінами) для подальшого розгляду на засіданні міської ради.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів прийняття Миколаївською міською радою рішення за результатами розгляду звернення позивача, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Приймаючи рішення у цій справі Господарський суд Миколаївської області виходив з того, що системний аналіз норм пунктів «а», «в» частини першої статті 12, частини першої статті 122, частини першої, абзаців першого, другого частини третьої та частини четвертої статті 123 Земельного кодексу України (в редакції від 01.07.2015) дає підстави для висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме:

1)подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у користування;

2)отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3)після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема, з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України;

4)здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5)подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування або рішення про відмову передання земельної ділянки у користування.

Господарський суд Миколаївської області встановив, що на виконання рішення Миколаївської міської ради № 42/34 від 24.07.2014 позивачем ФОП Сілівко В.В. виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :14:020:0015, державну реєстрацію земельної ділянки проведено 10.08.2015. В подальшому, 17.08.2015 позивач подала до Управління земельних ресурсів, через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, заяву про погодження технічної документації із землеустрою, проте заяву позивача не розглянуто.

Врахувавши викладене, а також приписи статті 25, пункту 34 частини першої статті 26, частин першої та другої статті 59, частини першої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини четвертої статті 22 Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 № 2/5 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання» (зі змінами), суд першої інстанції дійшов висновку, що Миколаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що наділений повноваженнями щодо розпорядження землями комунальної власності, в тому числі надання земельної ділянки у користування іншій особі, повинен був на засіданні найближчої сесії розглянути заяву позивача від 17.08.2015 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного на час прийняття рішення законодавства. Проте станом на день розгляду даної справи суду не подано доказів розгляду Миколаївською міською радою та прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, що свідчить про бездіяльність Миколаївської міської ради протягом 7 років та порушує права позивача на оформлення права користування земельною ділянкою.

З огляду на наведене, господарський суд вказав, що є обґрунтованими та підставними позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Миколаївської міської ради при розгляді заяви ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015 та зобов`язання Миколаївської міської ради на черговому пленарному засіданні сесії розглянути по суті заяву ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015.

При цьому місцевий господарський суд відхилив клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки фактичні обставини справи свідчать про переривання позовної давності, у зв`язку з чим трирічний перебіг позовної давності почався заново, а тому позивач, звернувшись з даним позовом до суду 25.03.2021 (з урахуванням періоду дії карантину), не пропустив строк позовної давності.

Висновки Господарського суду Миколаївської області стосовно вирішення спору по суті міська рада не оспорює, проте не погоджується з рішенням суду в частині розгляду її клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, оскільки рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у цій справі відповідачем фактично оскаржується лише в частині розгляду клопотання про застосування строків позовної давності, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині вирішення спору по суті, за наслідком якого судом визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради при розгляді заяви ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015 та зобов`язано останню на черговому пленарному засіданні сесії розглянути по суті заяву ФОП Сілівко В.В. від 17.08.2015, не переглядається.

Колегією суддів встановлено, що 12.10.2022 на адресу Господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності (вх. № 4404/22 від 12.10.2022), в якому відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в позові.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що у даній справі позивачем не наведено жодних причин, які б вказували на об`єктивну неможливість дотримання ним строків позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, з матеріалів справи не вбачається наявності для позивача будь-яких непереборних труднощів для вчинення таких дій у встановлений строк, а також те, що позивачем допущено пропуск досить значного періоду часу після спливу строку позовної давності (за твердженням позивача йому стало відомо про допущену бездіяльність відповідачем з 01.09.2015, тобто строк позовної давності сплив 01.09.2018, однак з позовом вона звернулась лише 25.03.2021).

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (статті 257, 267 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення ЄСПЛ у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; рішення ЄСПЛ у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 260 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Поняття строку міститься у частині першій статті 251 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 252, стаття 253 Цивільного кодексу України).

Визначення початку строку має практичне значення, оскільки від цього залежить як правильність обчислення строку, так і встановлення факту його закінчення, що обумовлює ті чи інші юридичні наслідки, які настають у зв`язку із цим.

Характерною рисою строків, визначених законом, є неможливість їх зміни за волевиявленням учасника або учасників правовідносин, за винятком випадків, безпосередньо визначених законом.

Тому, вирішуючи питання, чи своєчасно вчинена певна дія, або ж чи має місце бездіяльність, визначальним є дотримання суб`єктом владних повноважень темпоральних рамок, передбачених у нормативно-правовому акті, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Днем бездіяльності, у свою чергу, є останній день встановленого законом строку, в який мало бути вчинено дію або прийнято рішення. Визнанню бездіяльності протиправною передує встановлення обов`язку виконання суб`єктом владних повноважень певних дій (прийняття рішення) у визначений законом строк.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №9901/120/19 (провадження № 11-647заі19)).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до Миколаївської міської ради із заявою від 17.08.2015, яку в силу приписів статті 123 Земельного кодексу України відповідач повинен був розглянути у двотижневий строк, тобто до 31.08.2015. Отже, в період з 01.09.2015 по 01.09.2018 позивач мав право звернутись до суду із відповідним позовом (строк позовної давності відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України обчислюється з наступного дня після відповідної календарної дати (дня бездіяльності) - останнього дня, коли міська рада мала вчинити дію (прийняти рішення) відповідно до вимог закону).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що у відповідь на звернення ФОП Сілівко В.В. від 03.04.2018 № 02-19/1288, Управління земельних ресурсів листом від 14.05.2018 №02-19/1288 повідомило, що питання продовження ФОП Сілівко В.В. оренди на три роки земельної ділянки загальною площею 88,00 кв.м. для обслуговування торговельного павільйону по вул. 116 Дивізії ріг вул. Володимира Станка, погоджено на засіданнях постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 28.08.2017, протокол № 56, та від 23.04.2018, протокол № 82, та включено в проект рішення S-zr-614/35. Аркуш погодження вищезазначеного проекту рішення наданий на розгляд служб, визначених п. 10 ст. 23 Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 № № 2/5 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VІІ скликання» (зі змінами) для подальшого розгляду на засіданні міської ради.

Відповідно до частин другої та третьої статті 23 Регламенту питання, що виноситься на розгляд Ради, оформляється у вигляді письмового проекту рішення Ради. Розробка проектів рішень Ради та інших матеріалів, які виносяться на розгляд Ради, здійснюється відповідними виконавчими органами Ради та їх посадовими особами, які є безпосередніми розробниками проекту рішення Ради, за дорученням Ради, міського голови, постійної комісії Ради, секретаря Ради, виконавчого комітету Ради. Згідно із абзацом 1 частини шостої 6 статті 23 Регламенту проект рішення, поданий на розгляд Ради, протягом одного робочого дня реєструється в апараті Ради.

Отже, лише 28.08.2017 та 23.04.2018 питання оформлення позивачу права оренди земельної ділянки було погоджено на засіданнях постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології і включено в проект рішення.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що в силу приписів частини першої статті 264 Цивільного кодексу України вищевказані дії свідчать про переривання позовної давності у зв`язку з вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого обов`язку, як наслідок, відповідно до частини четвертої статті 264 Цивільного кодексу України трирічний перебіг позовної давності почався заново (з 29.08.2017 по 29.08.2020 та з 24.04.2018 по 24.04.2021).

Миколаївська міська рада, наполягаючи в апеляційній скарзі на застосуванні позовної давності, не врахувала, що у даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності, що означає анулювання строку, який сплив до моменту вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; висновки суду щодо переривання строку позовної давності в апеляційній скарзі не спростувала.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України загальний трирічний строк позовної давності продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 (з урахуванням внесених змін) установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», установлено з 22.05.2020 до 22.06.2020 карантин (із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні), продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В подальшому до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 вносилися чисельні зміни, зокрема, і щодо продовження строків карантину. Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 17.06.2020 №500 карантин установлено до 31.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 №641 установлено карантин з 01.08.2020 до 31.08.2020.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956 до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 вносилися зміни щодо продовження карантину до 31.10.2020 та до 31.12.2020 відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 установлено з 19.12.2020 до 28.02.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Надалі чисельними постановами Кабінету Міністрів України дія карантину неодноразово продовжувалася шляхом внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, постановою від 16.06.2021 №611 дію карантину продовжено до 31.08.2021.

Позивач звернувся до суду 25.03.2021.

Таким чином, оскільки закінчення загального трирічного строку позовної давності після його переривання припадає на строк дії карантину, який станом на дату звернення з позовом (25.03.2021) продовжував свою дію, то ФОП Селівко В.В. звернулася з даним позовом в межах строку позовної давності.

Висновки суду апеляційної інстанції.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Миколаївської області, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 у справі №400/1899/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.03.2023 (у зв`язку із участю 20.03.2023 судді-учасника складу колегії суддів С.В. Таран у всеукраїнському семінарі).

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран