ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"17" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/367/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.,

перевіривши матеріали позовної заяви

Фізичної особи-підприємця Дацюк Марії Антонівни

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2023 року через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Дацюк Марії Антонівни до відповідача Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради з позовними вимогами немайнового характеру:

- розірвати договір №1902 від 06.09.2016 про постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5 (приміщення магазину "Баришня"), укладеного між ФОП Дацюк Марією Антонівною та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5 з 01.03.22р.

Згідно з ч.1 ст.176 ГПК України до відкриття провадження у справі за правилами позовного провадження (загального або спрощеного) суд встановлює чи відсутні підстави для:

- залишення позовної заяви без руху,

- повернення позовної заяви,

- відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2684, 00 грн гривні. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року.

Відповідно до підп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначає, що подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До позовної заяви докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме на суму 5 368, 00 грн (2684, 00 грн х 2) не подано та, одночасно, вказано у позовній заяві про те, що позивач при зверненні з даним позовом до суду відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору.

Посилання заявника на Закон України "Про захист прав споживачів", як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд вважає безпідставним, з огляду на таке.

Закон України "Про захист прав споживачів" від 12.05.91р. №1023-XII (надалі за текстом - Закон №10213-XII) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктами 17, 22 ч. 1 ст. 1 Закону №1023-XII наведено визначення таким поняттям: послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 22 Закону №1023-ХІІ зазначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Отже, зазначеним Законом №1023-ХІІ регулюються відносини споживачів фізичних осіб в сфері захисту їх прав в господарсько-побутових відносинах щодо отримання товару, послуги, роботи належної якості.

Предметом позову є вимога про розірвання Договору №1902 від 06.09.2016 про постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5 (приміщення магазину "Баришня"), укладеного між ФОП Дацюк Марією Антонівною та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та вимога про зобов`язання провести перерахунок та припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5 з 01.03.22р.

Отже, вказаний договір укладений між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, як постачальником послуг та заявником у статусі фізичної особи-підприємця, як споживача для забезпечення тепловою енергією споживача на об`єкті за адресою вул. Небесної Сотні, 5, площею 97,66 м.кв. (приміщення магазину "Баришня"), про що зазначено також і у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії, додані до матеріалів позовної заяви.

Вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. У постанові ВПВС від 13.02.19р. у справі № 910/8729/18 (п. 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові ВПВС від 07.08.19р. у справі №646/6644/17 (п. 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник купував теплову енергію не для власного споживання для задоволення індивідуальних потреб для житлового приміщення, а для здійснення його підприємницької діяльності на об`єкті нежитлового приміщення магазину "Баришня" за адресою м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5, тому на нього не може розповсюджуватись дія Закону №1023-ХІІ щодо звільнення останнього від сплати судового збору.

Додатково, суд звертає увагу на необхідності дотримання норм п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ФОП Дацюк М.А. залишити без руху.

2. Фізичній особі-підприємцю Дацюк Марії Антонівні протягом 10 (десяти) денного строку з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору на суму 5 368, 00 грн, з дотриманням вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

3. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Дацюк Марії Антонівні , що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається Фізичній особі-підприємцю Дацюк Марії Антонівні згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 17.03.23р. та оскарженню не підлягає.

Суддя Машевська О.П.

1- у справу

2- пози вачу (рек. з повідомл) + на ел. пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_1