УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 914/727/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М, Кондратова І.Д.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Західекопродукт"

на рішення Господарського суду Львівської області

у складі судді: Щигельська О.І.

від 08.11.2022

та постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Галушко Н.А., Желік М.Б., Орищин Г.В.

від 30.01.2023

за позовом Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

до Приватного підприємства "Західекопродукт"

про стягнення 41 447, 04 грн

ВСТАНОВИВ:

Керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства "Західекопродукт" (далі - Відповідач) про стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 41 447,04 грн

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.11.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 у справі №914/727/22, позов задоволено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що додаткова угода № 2 від 01.10.2020 суперечить вимогам законодавства, зокрема частині чотири статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі " (в редакції, чинній станом на час укладення додаткових угод) та статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Суди зазначили, що така угода є нікчемною в силу вищезазначеного закону, отримана Відповідачем оплата у сумі 41 447,04 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з Відповідача на підставі частини першої статті 670 ЦК України.

03 березня 2023 року Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 08.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року у сумі 2481,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 41 447,04 грн. Відтак справа №914/727/22 у розумінні приписів статті 12 ГПК України є малозначною.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі №905/1623/20).

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України покладається на скаржника.

Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченого підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Відповідач зазначає, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зокрема, Відповідач зазначає, що застосування вимог частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" стосовно договорів про публічні закупівлі укладених у спірний період, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наявна прогалина в законодавчому врегулюванні щодо порядку зміни ціни на товар за угодами про публічні закупівлі.

Суд зазначає, що доводи Відповідача не містять аргументованих і переконливих обґрунтувань про те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не підтверджені жодними доказами.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Розглянувши доводи, зазначені у касаційній скарзі щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про відсутність обставин, що підпадають під дію підпункту "а" пункту два частини три статті 287 ГПК України, за яких Суд міг би визнати справу №914/727/22 такою, судові рішення у якій можуть бути переглянуті в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, з огляду на засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №914/727/22 за касаційною скаргою Відповідача на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/727/22 за касаційною скаргою Приватного підприємства "Західекопродукт" на рішення Господарського суду Львівської області від 08.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати Відповідачу касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова