ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.03.2023 Справа №914/3298/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Полюхович Х.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , м. Трускавець Львівської області

про грошові вимоги до боржника: ОСОБА_2 на суму 12 500 грн. 00 коп.

у справі за заявою: ОСОБА_2 , м. Трускавець Львівської області

про: неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

за участю представників:

від боржника: ОСОБА_3 - адвокат

керуючий реструктуризацією: Шимчишин І.С. арбітражний керуючий

від Форковець Г.М.: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в порядку ст.ст. 115-117 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 28.12.2022 р. заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду; підготовче засідання суду призначено на 17.01.2023 р.

Ухвалою суду від 17.01.2023 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_2 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шимчишина Ігоря Степановича; попереднє засідання суду призначено на 14.03.2023 р.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_2 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 17.01.2023р. за №69897.

16.02.2023 р. (протягом тридцяти днів) на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника на суму 12 500 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 20.02.2023 р. повідомлено ОСОБА_1 , що до заяви з грошовими вимогами до ОСОБА_2 на суму 12 500 грн. 00 коп., не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та надано строк для усунення недоліків до 14.03.2023 р.

Ухвалою суду від 13.03.2023 р. (після виконання заявником вимог ухвали суду від 20.02.2023 р.), заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до ОСОБА_2 на суму 12 500 грн. 00 коп. прийнято до розгляду; призначено її розгляд в попередньому засіданні суду на 14.03.2023 р.

Керуючий реструктуризацією в попередньому засіданні 14.03.2023 р. повідомив, що заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника розглянуто, вимоги визнано повністю в розмірі 12 500 грн. 00 коп., які підлягають внесенню до другої черги реєстру вимог кредиторів, про що кредитора письмово повідомлено (повідомлення №13/03-1 від 13.03.2023 р. з доказами надіслання кредитору додано до звіту №14/03-1 від 14.03.2023 р., який зареєстровано канцелярією суду після судового засідання 14.03.2023 р.).

Представник боржника в попередньому засіданні вимоги ОСОБА_1 в розмірі 12 500 грн. визнає у повному обсязі.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомлено.

Як зазначено у заяві та підтверджується доданими до неї матеріалами, 05 травня 2020 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 12 500 грн. 00 коп. строком до 05 квітня 2021 року. Однак, ОСОБА_2 у визначений договором строк не виконала взяте на себе зобов`язання щодо повернення позики у розмірі 12 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року в справі № 355/1301/18 (провадження № 61-15895св19) вказано, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. При цьому наявність оригіналу розписки у позикодавця згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

З огляду на наведене, заявлені кредиторські вимоги ОСОБА_1 в розмірі 12 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими, визнаються боржником та керуючим реструктуризацією, а відтак підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в черговості визначеній керуючим реструктуризацією.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Витрати на оплату судового збору в сумі 5 368 грн. 00 коп., що підтверджуються квитанцією 0.0..1 від 07.03.2023 р. та зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, згідно виписки суду від 08.03.2023 р., слід покласти на боржника, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 129, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) визнати в розмірі 17 868 грн. 00 коп.,з яких:

- 5 368 грн. 00 коп. судового збору - підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 12 500 грн. 00 коп. основного боргу - підлягають внесенню до другої черги реєстру вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, і може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 256, ст. 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повний текст ухвали складено 16.03.2023 р.

Суддя Морозюк А.Я.