ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.03.2023м. ДніпроСправа № 904/3071/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія", м. Дніпро
до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості за договором поставки
за зустрічним позовом Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія", м. Дніпро
про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару
Суддя Ярошенко В.І.
Секретар судового засідання Головаха К.К.
від позивача: Сагайдак А.В., адвокат;
від відповідача: Ковтуненко Р.О., адвокат.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 2103883 від 30.07.2021 на суму основної заборгованості - 1 800 000 грн, пені - 34 520, 55 та 3% річних - 3 550, 68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 2103883 від 30.07.2021 в частині своєчасного розрахунку за поставлений позивачем товар.
Ухвалою суду від 21.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19.10.2022.
13.10.2022 Акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" подало до Господарського суду зустрічну позовну заяву та відзив на позов.
Дані заперечення заявник мотивує тим, що надання правової допомоги адвокатом на підставі довіреності не допускається.
Акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" 18.10.2022 подало до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із масовими ракетними атаками по місту Нікополь.
Ухвалою суду від 19.09.2022 відкладено підготовче засідання на 14.11.2022.
Ухвалою суду від 14.11.2022 відкладено підготовче засідання на 12.12.2022.
Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні по суті на 17.01.2023.
Протокольною ухвалою суду від 17.01.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.02.2023.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 13.02.2023 Закрито провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" основного боргу у розмірі 270 000 грн. Первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська машинобудівна компанія» суму основного боргу у розмірі 1 530 000 грн, пеню у розмірі 17 260, 28 грн, 3 % річних у розмірі 3 550, 68 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 27 571, 07 грн. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару відмовлено в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" 15.02.2023 подало до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" про розподіл судових витрат до розгляду та призначено судове засідання на 24.02.2023.

24.02.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку із щорічною відпусткою судді В.І. Ярошенко.

Ухвалою суду від 28.02.2023 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" про розподіл судових витрат до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2023.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач просить розподілити здійснені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

31.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" (далі клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" було укладено договір № 31-08/01 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до цього договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту визначену ним Договором правову (правничу) допомогу, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням даного договору (пункт 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору сторони встановили, що Адвокатське об`єднання надає наступну правову (правничу) допомогу:

- підготовка позовної заяви Клієнта до АТ «Нікопольський завод феросплавів» про стягнення сум розрахованих на підставі договору поставки №2103883 від 30.07.2021 року;

- захист законних прав та інтересів Клієнта в господарській справі за позовом Клієнта до АТ «Нікопольський завод феросплавів» про стягнення сум розрахованих на підставі договору поставки № 2103883 від 30.07.2021 року;

- представлення інтересів Клієнта під час розгляду та вирішення вищезазначеної справи у господарських судах всіх інстанцій:

- підготовка та подання необхідних процесуальних документів, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, пов`язаних з розглядом вищезазначеної справи в Господарському суді Дніпропетровської області, у тому числі, але не виключно, під час розгляду цієї справи у сулі апеляційної та/або касаційної інстанції, а також під час перегляду за ново виявленими обставинами.

Згідно з пунктами 5.1-5.2 договору за надання правової допомоги Адвокатському об`єднанню виплачується винагорода у формі гонорару. За надану в межах цього договору правову допомогу Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі: 90 000, 00 (дев`яносто тисяч) гривень, яка перераховується па банківський рахунок Адвокатського об`єднання у наступному порядку:

- 40 000, 00 (сорок тисяч) грн протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору;

- 30 000, 00 (тридцять тисяч) грн протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання апеляційної скарги на рішення/постанову суду;

- 20 000, 00 (двадцять тисяч) грн протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання касаційної скарги на рішення постанову суду.

Позивачем подано до суду Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 31-08/01 від 31.08.2022 від 13.02.2023.

Як вбачається з Акту приймання-передачі виконаних робіт всього клієнту надано правничої допомоги на суму 40 000 грн.

Відповідно до Акту приймання - передачі наданої правничої допомоги, клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська машинобудівна компанія» не має будь-яких зауважень чи претензій до обсягу та якості робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО "Біднягін і партнери" згідно договору про надання правничої допомоги договору № 31-08/01 від 31.08.2022 року.

Даний Акт узгоджено та підписано Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" та Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери".

13.10.2022 разом із відзивом на позовну заяву АТ "Нікопольський завод феросплавів" подав заперечення щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

АТ «Нікопольський завод феросплавів» зазначає, що вартість правових послуг адвоката Сагайдака А.В. у справі № 904/3071/22 є неспівмірною ані зі складністю справи та наданими ним послуг, ані із часом витраченим адвокатом на їх надання.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази та не встановив недотримання позивачем (його представниками) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Заперечення та посилання відповідача щодо не співмірності заявленої суми зі складністю справи та наданими послугами такі висновки не спростовують.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська машинобудівна компанія» щодо відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ідентифікаційний код 00186520) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська машинобудівна компанія» (49017, м. Дніпро, вул. Повітрофлотська, буд. 2А; ідентифікаційний код 40749589) суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 16.03.2023.

Суддя В.І. Ярошенко