ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Справа№ 910/8582/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Колосовська А.Р.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 27.02.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 (повний текст складено 20.12.2022)

у справі №910/8582/22 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади»

про стягнення 1 508 514,95 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» (далі, позивач або ТОВ «Петруцалек») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» (далі, відповідач або ТОВ «Дністрові Сади») 1 144 202,04 грн основної заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору від 17.09.2021 №17/09/21-1; 212 801,87 грн втрат від інфляції, 24 206,97 грн 3% річних та 127 304,07 грн пені, а всього 1 508 514,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору від 17.09.2021 №17/09/21-1 ТОВ «Петруцалек» поставило, а ТОВ «Дністрові Сади» прийняло партії товару на загальну суму 1 164 325,80 грн, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, а саме: від 04.11.2021 №93064078 на суму 372 086,40 грн; від 04.11.2021 №93064079 на суму 290 091,60 грн; від 25.11.2021 №93065320 на суму 124 972,80 грн; від 06.12.2021 №93066033 на суму 159 537 грн та від 06.12.2021 №93066034 на суму 217 638 грн. Однак, поставлений позивачем товар за вказаними видатковими накладними відповідачем було оплачено лише частково, а саме 29.04.2022 в сумі 20 123,76 грн за видатковою накладною від 04.11.2021 №93064078.

Отже, станом на 31.08.2022 (дата підписання позовної заяви) заборгованість ТОВ «Дністрові Сади» за поставлений товар складає 1 144 202,04 грн; за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором позивачем нараховано 212 801,87 грн втрат від інфляції, 24 206,97 грн 3% річних та 127 304,07 грн пені, які і заявлені позивачем до стягнення в межах даної справи.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» про стягнення 1 508 514,95 грн задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» 1 144 202 (один мільйон сто сорок чотири тисячі двісті дві) грн 04 коп. основної заборгованості; 212 801 (двісті дванадцять тисяч вісімсот одну) грн 87 коп. втрат від інфляції; 24 169 (двадцять чотири тисячі сто шістдесят дев`ять) грн 13 коп. 3% річних; 125 750 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 89 коп. пені та 22 603 (двадцять дві тисячі шістсот три) грн 87 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту поставки товару відповідачу на суму 1 164 325,80 грн. Водночас, відповідачем не було повністю оплачено поставлений позивачем товар, який був прийнятий ТОВ «Дністрові Сади» без будь-яких зауважень, а тому позовні вимоги ТОВ «Петруцалек» в частині стягнення з відповідача 1 144 202,04 грн основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, перевіривши розрахунки втрат від інфляції, суд встановив, що сума втрат від інфляції становить 227 256,11 грн, тобто більшу суму, ніж заявлена позивачем (212 801,87 грн).

Перевіривши розрахунки 3% річних та пені, заявлених до стягнення позивачем, суд встановив, що вони неправильні, оскільки позивачем, зокрема, допущені помилки при визначенні періодів прострочки щодо оплати.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 24 169,13 грн, а пені - 125 750,89 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог позивача щодо стягнення суми втрат від інфляції, то стягненню з відповідача підлягає 212 801,87 грн втрат від інфляції за розрахунком позивача та 24 169,13 грн 3% річних і 125 750,89 грн пені за розрахунком суду; у стягненні решти суми 37,84 грн 3% річних та 1 553,18 грн пені слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 06.01.2023 (про що свідчить штамп відділу документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду) засобами електронного зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відносини сторін, а саме про підтвердження належними та допустимими доказами того, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 164 325,80 грн.

За доводами скаржника його уповноважений представник Договір №17/09/21-1 від 17.09.2022 та видаткові накладні від 04.11.2021 №93064078, №93064079, від 25.11.2021 №93065320, від 06.12.2021 №93066033, від 06.12.2021 №93066034 не підписував, сам договір в оригіналі чи копії у відповідача відсутній, оригінал договору судом не досліджувався.

Також скаржник зазначає, що відповідно до видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078, №93064079, від 25.11.2021 №93065320, від 06.12.2021 №93066033 та №93066034, у графі «отримав (ла)» її підписано зі сторони ТОВ «Дністрові Сади» менеджером зі збуту ОСОБА_1 «за довіреністю», однак відповідна довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей їй не видавалась.

У видаткових накладних є посилання на договір, однак дані про договір та його номер відсутні, у кожній накладній вказано номери замовлень, втім відповідачем такі замовлення не робились, їх копії в матеріалах справи відсутні.

У прохальній частині апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» міститься також клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» оригіналу Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

21.02.2023 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача із проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач щодо витребування оригіналу Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021 зазначив, що відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень щодо позову не надав, під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотання про витребування оригіналу Договору не заявляв, а тому таке клопотання, заявлене наразі в апеляційній скарзі, повинно бути повернуте представнику відповідача без розгляду в порядку частини 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, позивач зазначив, що Договір №17/09/21-1 від 17.09.2021 був підписаний зі сторони відповідача генеральним директором І.В. Лещинським, також на ньому була проставлена печатка відповідача. Із приводу того, як укладався даний Договір, позивач зазначив, що ним було підготовлено проект та надіслано його в електронному вигляді по електронній пошті відповідачу. Підписаний Договір був надісланий 17.09.2021 менеджером зі збуту ТОВ «Дністрові сади» Злою Мартою з її електронної пошти - , на електронну пошту комерційного директора ТОВ «Петруцалек» Розколотька Микити Леонідовича - . Однак, паперовий варіант Договору з підписом генерального директора Лещинського І.В. та печаткою ТОВ «Дністрові сади» на адресу позивача не надходив.

Отже, Договір, укладений між позивачем та відповідачем, є дійсним та підлягає виконанню.

Також у відзиві позивач наголосив на тому, що окрім поставок по спірним видатковим накладним позивачем також здійснювались й інші поставки товару відповідачу за накладними №93061117 від 20.09.2021 на суму 35 548,46 грн (замовлення 30647323), №93061146 від 20.09.2021 на суму 92 408,94 грн (замовлення 30647323), №93061642 від 28.09.2021 на суму 60 940,22 грн (замовлення 30649143), №93061751 від 29.09.2021 на суму 13 4579,10 грн (замовлення 30649143), №93062292 від 07.10.2021 на суму 93 452,02 грн (замовлення 30650511), №93062588 від 12.10.2021 на суму 345 103,44 грн (замовлення 30651880), №93063064 від 20.10.2021 на суму 279 876,24 грн (замовлення 30653342). По даним накладним товар був прийнятий відповідачем без заперечень та оплачений в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №1054 від 20.10.2021 на суму 127 957,40 грн, №1127 від 01.11.2021, №1304 від 30.11.2021, №1395 від 05.01.2022, №1458 від 18.02.2022, №1544 від 24.01.2022, №1835 від 22.04.2022, №3 від 29.04.2022.

Тобто, позивач звертає увагу на те, що з одного боку відповідач заперечує факт укладання Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021 та взагалі будь-які господарські відносини з позивачем, а з іншого боку систематично здійснює оплату за поставлений товар по вказаному договору.

Щодо заперечень відповідача стосовно факту отримання товару на загальну суму 1 164 325,80 грн, позивач зазначає, що така обставина підтверджується видатковими накладними №93064078 від 04.11.2021 на суму 372 086,40 грн, №93064079 від 04.11.2021 на суму 290 091,60 грн, №93065320 від 25.11.2021 на суму 124 972,80 грн, №93066033 від 06.12.2021 на суму 159 537,00 грн, №93066034 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн, які підписані представниками сторін та містять усі необхідні реквізити, встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, для первинних документів; товарно-транспортними накладними №93064078 від 04.11.2021 на суму 372 086,40 грн, №93064079 від 04.11.2021 на суму 290 091,60 грн, №93065320 від 25.11.2021 на суму 124 972,80 грн, №93066033 від 06.12.2021 на суму 159 537,00 грн, №93066034 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн; податковими накладними, зареєстрованими позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних, №354 від 04.11.2021 на суму 372 086,40 грн, №355 від 04.11.2021 на суму 290 091,60 грн, №1560 від 25.11.2021 на суму 124 972,80 грн, №417 від 06.12.2021 на суму 159 537,00 грн, №418 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн.

Стосовно доводів апеляційної скарги про підписання видаткової накладної №93066034 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн неуповноваженою особою відповідача, позивач звернув увагу на те, що наприклад видаткова накладна №93061117 від 20.09.2021 на суму 35 548,46 грн (замовлення 30647323), яка була повністю оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №1054 від 20.10.2021, також була підписана менеджером зі збуту ОСОБА_1 Тобто, заперечень щодо повноважень на підписання видаткової накладної №93061117 та отримання по ній товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Петруцалек» зі сторони ТОВ «Дністрові Сади» менеджером зі збуту ОСОБА_1 у відповідача не виникало. Із наведеного слідує, що менеджер зі збуту Зла М.В. була уповноважена зі сторони ТОВ «Дністрові Сади» на підписання видаткових накладних та отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Петруцалек».

При цьому, видаткова накладна №93066034 від 06.12.2021 була частково оплачена відповідачем у сумі 20 123,76 грн, що свідчить про схвалення відповідачем цієї господарської операції.

Враховуючи вищенаведене, позивач наголошує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на виконання умов Договору ТОВ «Петруцалек» здійснило поставки, а ТОВ «Дністрові Сади» прийняло партії товару на загальну суму 1 164 325,80 грн.

Також у відзиві позивач зазначив, що докази понесення судових витрат у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції будуть подані ним до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додані нові докази у справі, а саме: роздруківка переписок в мережі «Viber» з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 , CD диск із записом листування електронною поштою по Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021, копії видаткових накладних №93061117 від 20.09.2021 на суму 35 548,46 грн, №93061146 від 20.09.2021 на суму 92 408,94 грн, №93061642 від 28.09.2021 на суму 60 940,22 грн, №93061751 від 29.09.2021 на суму 13 4579,10 грн, №93062292 від 07.10.2021 на суму 93 452,02 грн, №93062588 від 12.10.2021 на суму 345 103,44 грн, №93063064 від 20.10.2021 на суму 279 876,24 грн; копії платіжних доручень №1054 від 20 жовтня 2021 року на суму 127 957,40 грн, №1127 від 01 листопада 2021 року на суму 195 519,32 грн, №1304 від 30 листопада 2021 року на суму 200 103,44 грн, №1395 від 05 січня 2022 року на суму 93 452,02 грн, №1458 від 18 лютого 2022 року на суму 100 000,00 грн, №1544 від 24 січня 2022 року на суму 145 000,00 грн, №1835 від 22 квітня 2022 року на суму 100 000,00 грн, №3 від 29 квітня 2022 року на суму 100 000,00 грн; копії рахунків на оплату замовлень покупця №30647323 від 17.09.2021, №30649143 від 28.09.2021, №30650511 від 05.10.2021, №30651880 від 12.10.2021, №30653342 від 19.10.2021, №30656336 від 03.11.2021, №30656338 від 03.11.2021, №30660149 від 23.11.2021, №30662543 від 06.12.2021, №30662546 від 06.12.2021 та клопотання про долучення до матеріалів справи вказаних доказів.

Також до відзиву на апеляційну скаргу позивачем додані два клопотання про витребування доказів у Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДПС у м. Києві, а саме інформації, чи були ТОВ «Дністрові сади» (; 04080, м. Київ, вул. Межигірська, 87-А) віднесені суми податку до податкового кредиту по податковим накладним №354 від 04.11.2021 на суму 372 086,40 грн, №355 від 04.11.2021 на суму 290 091,60 грн, №1560 від 25.11.2021 на суму 124 972,80 грн, №417 від 06.12.2021 на суму 159 537,00 грн, №418 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн та інформацію, чи були вчинені будь-які інші дії ТОВ «Дністрові Сади» (; 04080, м. Київ, вул. Межигірська, 87-А) з оподаткування, які б свідчили про отримання ним товару по вказаним податковим накладним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади» у справі №910/8582/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Кравчук Г.А., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/105/23 від 11.01.2023 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Шаптала Є.Ю., Мальченко А.О.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8582/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

23.01.2022 матеріали справи №910/8582/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» надати суду апеляційної інстанції оригінал Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021, розгляд справи призначено на 27.02.2023.

22.02.2023 відповідач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи документів (підписів Лещинського І.В. на оригіналі Договору №17/09/21-1 від 17 вересня 2021 року та підписів на спірних видаткових накладних), витребування оригіналів документів (видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078 на суму 372 086,40 грн, від 04.11.2021 №93064079 на суму 290 091,60 грн, від 25.11.2021 №93065320 на суму 124 972,80 грн, від 06.12.2021 №93066033 на суму 159 537 грн і від 06.12.2021 №93066034 на суму 217 638,00 грн, товарно-транспортної накладної №93066033 від 06.12.2021), поновлення строку на подання письмового доказу у справі №910/8582/22 та долучення до матеріалів справи копії висновку ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» №09/23 від 06.02.2023.

У судовому засіданні 27.02.2023 колегія суддів розглянула заявлені сторонами клопотання.

У судовому засіданні представник позивача надав суду для огляду оригінали спірних видаткових накладних, про витребування яких клопотав відповідач, суд надав оцінку та встановив їх відповідність копіям, наявним у матеріалах справи.

Вказані оригінали були оглянуті колегією суддів та повернуті представнику позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» про долучення до матеріалів справи нових доказів, відмовлено у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Петруцалек» про витребування інформації у Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДПС у м. Києві, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» про призначення у справі судової технічної експертизи документів залишено без розгляду.

У судовому засіданні 27.02.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 27.02.2023, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначає позивач, 17.09.2021 між ТОВ «Петруцалек» (постачальник) та ТОВ «Дністрові Сади» (покупець) було укладено Договір №17/09/21-1 (далі, Договір), за умовами пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і сплатити кошти для упаковки харчових продуктів (далі, товар), відповідно до умов Договору та специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору.

Постачання товару проводиться партіями. Поставка кожної конкретної партії товару здійснюється на підставі письмової заяви покупця, в якій вказується необхідний асортимент товарів для даної партії та дата подання заявки постачальнику. Покупець надає заявку постачальнику не менше ніж за 7 робочих днів до орієнтовної дати поставки партії. Заявка вважається прийнятою з дати її фактичного отримання постачальником.

Поставка партії здійснюється протягом терміну, зазначеного у відповідних специфікаціях або усних домовленостях сторін. Постачання здійснюється силами і за рахунок коштів постачальника за місцем розташування покупця. Мінімальна партія доставки 30 000,00 грн (пункт 2.2. Договору).

Ціна товару обумовлюється сторонами при підписанні специфікації та фіксується в національній валюті України з урахуванням курсу валюти євро, який діяв на момент підписання специфікації (пункт 3.1. Договору).

Згідно пункту 3.2. Договору ціна товару переглядається постачальником в разі зміни курсу євро більше, ніж на 3% по відношенню до зафіксованих на момент підписання відповідної специфікації.

Курс євро - курс, встановлений НБУ і чинний на дату підписання відповідної специфікації (пункт 3.3. Договору).

Відповідно до пункту 3.4. Договору вартість кожної окремої одиниці товару, що входить в асортимент партії, вказується у відповідних накладних і специфікаціях, оформлених на кожну партію товару. Загальна вартість партії визначається як загальна сума за накладними на отриману покупцем партію товару (пункт 3.4. Договору).

Покупець зобов`язаний оплатити вартість поставленої партії товару, визначену згідно з пунктом 3.1. Договору, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання видаткової накладної покупцем. Датою отримання партії товару покупцем є дата, зазначена у відповідних накладних (пункт 3.5. Договору).

Підставою для платежу, яка використовується покупцем при підготовці документів для оплати, є рахунки-фактури, що надійшли від постачальника (пункт 3.6. Договору.

За прострочення покупцем термінів оплати партії товару відповідно до пункту 3.5 Договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення; при цьому, сплата пені не звільняє покупця від обов`язку сплатити постачальнику всю суму заборгованості (пункт 5.3. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022 (пункт 7.1. Договору).

У пункті 9.5. Договору сторони погодили, що визнають дійсність документів, підписів, печаток, переданих і підписаних за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим обміном оригіналами поштою.

Позивачем до позовної заяви долучені копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних від 04.11.2021 №93064078 на суму 372 086,40 грн, від 04.11.2021 №93064079 на суму 290 091,60 грн, від 25.11.2021 №93065320 на суму 124 972,80 грн, від 06.12.2021 №93066033 на суму 159 537,00 грн і від 06.12.2021 №93066034 на суму 217 638,00 грн, згідно яких за його твердженнями він поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 164 325,80 грн.

Також позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з постачання відповідачу товару за вищепереліченими видатковими накладними надані до суду копії податкових накладних №354 від 04.11.2021, №355 від 04.11.2021, №1560 від 25.11.2021, №417 від 06.12.2021, №418 від 06.12.2021 з квитанціями про їх реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як зазначає позивач, відповідачем 29.04.2022 був частково оплачений товар за видатковою накладною від 04.11.2021 №93064078 у сумі 20 123,76 грн.

19.08.2022 позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату заборгованості по Договору поставки у сумі 1 144 202,04 грн та пені за порушення умов оплати Договору у сумі 128 150,63 грн.

Зазначену претензію надіслано на адресу відповідача 05.08.2022, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист і поштовою накладною від 05.08.2022 №506.

Відповідей на направлену вимогу матеріали справи не містять, заборгованість не погашена.

Як вказує позивач, станом на дату звернення позивача до суду із позовом у даній справі та станом на дату прийняття оскаржуваного судового рішення основна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 1 144 202,04 грн.

Враховуючи порушення грошового зобов`язання, позивач також просив суд стягнути з відповідача 212 801,87 грн втрат від інфляції, 24 206,97 грн 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та 127 304,07 грн пені на підставі пункту 5.3. Договору.

Відзиву на позовну заяву відповідач до суду першої інстанції не подавав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

До обставин, що входять до предмету доказування в даній справі, належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт здійснення позивачем поставки товару відповідачу на підставі спірних видаткових накладних, порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений та отриманий ним товар; наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача пені, стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір №17/09/21-1 від 17.09.2021 є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом пункту 3.5. Договору датою отримання партії товару покупцем є дата, зазначена у відповідних накладних.

Згідно названого пункту 3.5. Договору покупець зобов`язаний оплатити вартість поставленої партії товару, визначену згідно з пунктом 3.1. Договору, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання видаткової накладної покупцем.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 1 164 325,80 грн, що підтверджується видатковими накладними від 04.11.2021 №93064078 на суму 372 086,40 грн, від 04.11.2021 №93064079 на суму 290 091,60 грн, від 25.11.2021 №93065320 на суму 124 972,80 грн, від 06.12.2021 №93066033 на суму 159 537,00 грн і від 06.12.2021 №93066034 на суму 217 638,00 грн, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи та оригінали яких були оглянуті колегією суддів у судовому засіданні 27.02.2023.

Зазначені видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Видаткові накладні підписані зі сторони відповідача без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості та якості поставленого товару, скріплені печатками підприємств.

Також до матеріалів справи надані докази на підтвердження транспортування товару - відповідні товарно-транспортні накладні, підписані сторонами, обсяги постачання по яких відповідають кількості продукції згідно вищеназваних видаткових накладних.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, до кожної видаткової накладної позивачем було складено відповідну податкову накладу та зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме податкову накладну №354 від 04.11.2021 на суму 372 086,40 грн, податкову накладну №355 від 04.11.2021 на суму 290 091,60 грн, податкову накладну №1560 від 25.11.2021 на суму 124 972,80 грн, податкову накладну №417 від 06.12.2021 на суму 159 537,00 грн, податкову накладну №418 від 06.12.2021 на суму 217 638,00 грн.

Отже, факт поставки відповідачу товару на суму 1 164 325,80 грн підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Водночас, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, останній лише частково сплатив позивачу за поставлений згідно видаткової накладної від 04.11.2021 №93064078 товар суму 20 123,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 29.04.2022 на оплату, зокрема, рахунку №30656336 від 03.11.2021 на загальну суму 372 086,40 грн.

Належних, допустимих та достовірних доказів повного виконання грошового зобов`язання за спірними накладними матеріали справи не містять, до апеляційної скарги відповідачем не надані.

Відтак, дослідивши зміст умов Договору, колегія суддів доходить висновку, що загальна сума основної заборгованості відповідача за спірними видатковими накладними становить 1 144 202,04 грн (1 164 325,80 грн - 20 123,76 грн), строк виконання обов`язку з її оплати станом на дату подання позову є таким, що настав, висновки суду першої інстанції з приводу чого обґрунтованими.

Заперечуючи проти наявності у відповідача спірної заборгованості, скаржник зазначає, що Договір поставки №17/09/21-1 від 17.09.2022 уповноваженим представником відповідача не укладався та не підписувався, оригінал чи копія такого Договору у відповідача відсутні.

Зазначені доводи скаржника відхиляються колегією суддів, враховуючи наступне.

Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому, приписи вказаної статті кореспондуються з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згідно відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» () керівником підприємства є Лещинський Іван Володимирович.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надано належним чином засвідчену копію Договору поставки №17/09/21-1 від 17.09.2022, з якої вбачається, що зі сторони відповідача Договір було підписано його керівником Лещинським І.В. та скріплено підпис печаткою підприємства відповідача.

Відповідачем в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про витребування у позивача оригіналу такого Договору, яке суд ухвалою від 30.01.2023 задовольнив, посилаючись на положення частини 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем письмовий оригінал Договору поставки №17/09/21-1 від 17.09.2021 суду надано не було, водночас, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що такий проект Договору було ним підготовлено та надіслано в електронному вигляді по електронній пошті відповідачу. Підписаний Договір був надісланий 17.09.2021 менеджером зі збуту ТОВ «Дністрові Сади» Злою Мартою з її електронної пошти - , на електронну пошту комерційного директора ТОВ «Петруцалек» Розколотька Микити Леонідовича - . У свою чергу, паперовий варіант Договору з підписом генерального директора Лещинського І.В. та печаткою ТОВ «Дністрові Сади» на адресу позивача не надходив.

Відповідачем зазначена обставина (укладення Договору шляхом електронного листування) не спростована, при цьому колегія суддів наголошує, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за статтею 7 Цивільного кодексу України.

Факт укладення сторонами Договору підтверджується також сукупністю інших наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, видатковими накладними, де, хоч і без зазначення дати та номеру, але вказано, що поставка здійснюється на підставі Договору, при цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що між сторонами існували відносини на підставі будь-якого іншого, ніж спірний, договору.

Також у даному контексті колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, який був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції (копія ухвали про відкриття провадження у справі була вручена відповідачу 17.09.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення; том 1, а.с. 87), не висловлював під час її розгляду жодних заперечень проти факту укладення між сторонами спору Договору поставки №17/09/21-1 від 17.09.2021, не подавав до суду відзиву на позовну заяву в установлені ухвалою суду строки, а відповідні заперечення вперше висловлені відповідачем в апеляційній скарзі.

При цьому відповідач в апеляційній скарзі не зазначив жодних об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому заявити відповідні заперечення в суді першої інстанції.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно пункту 9.5. Договору сторони погодили, що визнають дійсність документів, підписів, печаток, переданих і підписаних за допомогою факсимільного зв`язку, а тому посилання скаржника на те, що підпис на Договорі поставки був вчинений із використанням факсимільного підпису, не можуть спростовувати факт дійсного укладення сторонами такого Договору, враховуючи, у тому числі, наявність на ньому проставленої печатки підприємства відповідача.

Стосовно долученого судом до матеріалів справи висновку експерта №09/23 від 06.02.2023, згідно якого, зокрема, підпис від імені Лещинського Івана Миколайовича, зображення якого міститься у рядку «І.В. Лещинський» у графі «ПОКУПЕЦЬ ТОВ «ДНІСТРОВІ САДИ» - «Генеральний директор» у технічній копії Договору №17/09/21-1 від 17 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «ПЕТРУЦАЛЕК», в особі генерального директора Колесника Дениса Миколайовича, та ТОВ «Дністрові сади», в особі генерального директора Лещинського Івана Миколайовича, внесено в документ за допомогою графічного редактору комп`ютерної програми, або є відтиском факсиміле підпису, то даний висновок не приймається колегією суддів до уваги як належний, допустимий та достовірний доказ, оскільки, як вбачається з його змісту, технічна експертиза документів була проведена на підставі технічної копії Договору №17/09/21-1 від 17.09.2021, у той час, як згідно підпункту 3.3.5. пункту 3 «Технічна експертиза документів» розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом МЮУ від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 №1950/5) для дослідження документів щодо ідентифікації печаток, штампів (у тому числі факсиміле) та встановлення відповідності часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа надаються оригінали документів.

Із аналогічних підстав колегія суддів також не приймає до уваги висновки експерта, які стосуються підписів Лещинського І.В., наявних на видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078, від 25.11.2021 №93065320, від 06.12.2021 №93066033 та на товарно-транспортній накладній від 06.12.2021 №93066033.

Відповідно, висновок, наданий за результатами проведення технічної експертизи технічних копій документів, не може бути взятий судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, Договір, укладений між позивачем та відповідачем, є дійсним та підлягає виконанню.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про підписання спірних видаткових накладних неуповноваженою особою відповідача, суд зазначає наступне.

На спірних видаткових накладних, оригінали яких, як уже зазначалося вище, були оглянуті колегією суддів у судовому засіданні 27.02.2023, містяться підписи осіб, які отримали товар від імені відповідача, скріплені печаткою ТОВ «Дністрові Сади».

Як зазначає скаржник у апеляційній скарзі, відповідно до видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078, №93064079, від 25.11.2021 №93065320, від 06.12.2021 №93066033 та №93066034, у графі «отримав (ла)» її підписано зі сторони ТОВ «Дністрові Сади» менеджером зі збуту ОСОБА_1 «за довіреністю», однак відповідна довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей їй не видавалась.

Проте, суперечливими є доводи скаржника щодо особи підписанта спірних видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078, №93064079, від 25.11.2021 №93065320 та від 06.12.2021 №93066033, оскільки в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вони були підписані ОСОБА_1, водночас, згідно наданого відповідачем висновку експерта №09/23 від 06.02.2023, який він просив долучити на стадії апеляційного провадження та на який посилався як на доказ у справі, у перелічених видаткових накладних містяться підписи від імені ОСОБА_4 , які являють особою або графічні зображення одного й того ж підпису, що внесено в документи за допомогою графічного редактору комп`ютерної програми, або є відтисками факсиміле підпису.

При цьому, як зазначалося вище, колегія суддів відхилила як належний та допустимий доказ висновок експерта №09/23 від 06.02.2023, а тому доводи скаржника про підписання видаткових накладних від 04.11.2021 №93064078 та №93064079, від 25.11.2021 №93065320, від 06.12.2021 №93066033 від мені директора відповідача за допомогою штучного приладу, по-перше, належним чином не підтверджені, а по-друге, навіть, у випадку підписання перелічених видаткових накладних за допомогою факсиміле, можливість чого погоджена сторонами у пункті 9.5. Договору, останні були скріплені печаткою ТОВ «Дністрові Сади».

Стосовно підпису менеджера зі збуту відповідача Злої М.В. на видатковій накладній від 06.12.2021 №93066034, то останній також скріплений печаткою ТОВ «Дністрові Сади».

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Згідно пунктів 1, 5, 9, 10 глави 3 розділу 2 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року №1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Зазначене свідчить про те, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших первинних бухгалтерських документах.

Однак, скаржник не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що його печатка, відбиток якої було проставлено як на Договорі, так і на спірних видаткових накладних, була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на Договорі поставки, видаткових накладних, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товарів на підставі перелічених документів.

У даному контексті колегія суддів також приймає до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що між сторонами спору підписувалися й інші видаткові накладні, стягнення за якими не є предметом спору в даній справі.

Так, із долученої позивачем до відзиву на апеляційну скаргу копії видаткової накладної №93061117 від 20.09.2021 на суму 35 548,46 грн (замовлення 30647323), вбачається що вона також зі сторони відповідача була підписана менеджером зі збуту ОСОБА_1, однак заперечень щодо повноважень на підписання видаткової накладної №93061117 та отримання по ній товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Петруцалек» зі сторони ТОВ «Дністрові Сади» менеджером зі збуту ОСОБА_1 у відповідача не виникало, а вказана видаткова накладна була повністю оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №1054 від 20.10.2021, що безумовно свідчить про погодження відповідачем такої господарської операції.

Отже, доводи скаржника в частині наявності/відсутності у Злої М.В. повноважень на отримання від позивача товару є суперечливими.

Спірна видаткова накладна №93066034 від 06.12.2021, при цьому, також була частково оплачена відповідачем у сумі 20 123,76 грн, про що вже зазначалося вище, і також свідчить про схвалення відповідачем цієї господарської операції.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази та доводи, наведені відповідачем на їх спростування.

Факт порушення відповідачем умов Договору поставки та нездійснення ним повної та своєчасної оплати за отриманий від позивача товар підтверджений матеріалами справи та скаржником не спростований, відповідно, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 1 144 202,04 грн є обґрунтованими та були правомірно задоволені судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог ТОВ «Петруцалек» про стягнення з ТОВ «Дністрові Сади» 212 801,87 грн втрат від інфляції, 24 206,97 грн 3% річних та 127 304,07 грн пені, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, згідно пункту 5.3. Договору за прострочення покупцем термінів оплати партії товару відповідно до пункту 3.5 Договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення; при цьому, сплата пені не звільняє покупця від обов`язку сплатити постачальнику всю суму заборгованості.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки згідно умов Договору, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача в частині стягнення із відповідача 3% річних та пені підлягають частковому задоволенню, а саме у сумах 3% річних - 24 169,13 грн, 125 750,89 грн пені, оскільки позивачем були допущені помилки при визначенні періодів прострочки щодо оплати (по деяким видатковим накладним невірно визначено кінцевий строк оплати, враховуючи, що він припадав на вихідний день).

Водночас, як вірно встановив суд першої інстанції, перевіривши розрахунки втрат від інфляції, їх розмір за спірний період становить 227 256,11 грн, тобто більшу суму, ніж заявлена позивачем (212 801,87 грн), однак, враховуючи положення частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України щодо неможливості виходу суду за межі позовних вимог, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ «Петруцалек» про стягнення інфляційних втрат у сумі 212 801,87 грн.

Контррозрахунку заявлених сум відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій не надано.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість заявлених позивачем та задоволених судом позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 у справі №910/8582/22 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністрові Сади».

Матеріали справи №910/8582/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.03.2023 після виходу судді Мальченко А.О. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Є.Ю. Шаптала

А.О. Мальченко