ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" березня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1254/22

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Шарафіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак", вул. Новопромислова, буд. 3, м. Вишгород, Київська область, 07300, код - 32214479

до: Приватного акціонерного товариства "ВІННИЦЯПОБУТХІМ", вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Вінниця, 21001, код - 30684913

про стягнення 4 657 438,93 грн

В С Т А Н О В И В :

05.12.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 07.11.2022 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" до Приватного акціонерного товариства "ВІННИЦЯПОБУТХІМ" про стягнення 4 657 438,93 грн заборгованості за договором поставки полімерної упаковки № 6/2-19 від 01.02.2019 року.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі № 902/1254/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2023 року.

В судовому засіданні 17.01.2023 року постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі на 09.02.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Також, судом забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" адвоката Пшенишної В.В. у судовому засіданні по справі № 902/1254/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв`язку EasyCon.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

09.02.2023 року до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення про долученя до матеріалів справи доказів (б/н від 08.02.2023 року) (вх.канц. № 01-34/1256/23). Зазначені додаткові пояснення заявником сформовано в системі "Електронний суд".

В судовому засіданні 09.02.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/1254/22 для судового розгляду по суті на 09.03.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

01.03.2023 року до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшло клопотання щодо виконання вимог ухвали суду (вх.канц. № 01-34/1923/23 від 01.03.2023 року).

09.03.2023 року до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 08.03.2023 року).

В судовому засіданні 09.03.2023 року представники позивача та відповідача правом участі в судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, судом враховується наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 142).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" та Приватним акціонерним товариством "ВІННИЦЯПОБУТХІМ" договору поставки полімерної упаковки № 6/2-19 від 01.02.2019 року.

В зв`язку з неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "ВІННИЦЯПОБУТХІМ" умов договору поставки полімерної упаковки № 6/2-19 від 01.02.2019 року, в частині оплати поставленого товару, утворилась заборгованість в сумі 4 657 438,93 грн.

Матеріали справи не містять відзиву або іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, 01.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ВІННИЦЯПОБУТХІМ" (Покупець) укладено договір поставки полімерної упаковки № 6/2-19 (а.с.5-7, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товари (продукцію), поставлену на адресу Покупця окремими партіями, в асортименті, кількості та строки відповідно до заявок Покупця.

Номенклатура, вид, ціна товару оформлюється додатками, які являються невід`ємними частинами даного договору (п. 1.3 Договору).

Постачальник здійснює поставку товару на умовах СРТ Вінниця (склад Покупця) відповідно до правил Інкотермс-2010 (п. 3.1 Договору).

Згідно до п. 4.5. Договору право власності на товар та ризики випадкової загибелі переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі товару та підписання товаротранспортної та видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставка товару відбувається на склад Покупця за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 4.

Оплата здійснюється протягом 35 календарних днів, після отримання товару при наявності оригіналів: рахунку фактури, товаротранспортної накладної, видаткової накладної, оформлених у відповідності до українського законодавства (п. 7.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2020 року, а в розрахунках до повного їх виконання (п.11.1 Договору).

30.12.2021 року до укладеного договору між сторонами підписано Додаткову угоду № 1, за змістом якої сторонами внесено зміни до п. 11.1 Договору та викладеного його у наступній редакції: "Договір договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024 року, а в розрахунках - до їх повного виконання" (а.с. 9, т. 1).

Також, між сторонами підписано Додаток № 1 від 01.02.2019 року та Додаток № 2 від 01.03.2021 року, за змістом яких сторонами погоджено назву, номенклатуру, вагу та вартість товару (а.с. 10-11, т. 1).

За твердженнями позивача, станом 31.12.2021 року за відповідачем за поставлений товар рахується заборгованість в сумі 2 446 468,10 грн, що підтверджується обопільно підписаним Актом звіряння взаєморозрахунків за період року з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (а.с. 18-21, т. 1).

За твердженнями позивача, в період з 01.01.2022 року по 24.02.2022 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 5 601 182,83 грн.

Відповідачем частково проведено розрахунок за поставний товар в сумі 3 390 212,01 грн.

Враховуючи викладене заборгованість відповідача перед позивачем з оплати поставленого товару становить 4 657 438,93 грн (5 601 182,83 грн - 3 390 212,01 грн + 2 446 468,10 грн (борг за 2021 рік).

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості відповідачем до суду не подано.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В підтвердження факту поставки товару позивачем до матеріалів справи додано видаткові накладні, рахунки оплату та товарно-транспортні накладні, які засвідчені печатками та штампами відповідача, а також підписами уповноважених осіб (а.с. 23-93, т. 1).

Також, 09.03.2023 року позивачем через систему "Електронний суд", скріплені електронним цифровим підписом, надано видаткову накладну та товарно-транспорту накладу щодо поставки товару 22.02.2022 року (вх. №01-34/2214/23), які містять відтиски печатки відповідача та підписи уповноважених осіб.

Дійсність наведених первинних документів не спростовано відповідачем.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованої належними доказами суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 73 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У господарський процес введено стандарт доказування «вірогідності доказів».

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Постанова Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 906/1222/19).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88:

- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1);

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.4);

- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5).

Суд звертає увагу на те, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. частина перша статті 11 ЦК України).

У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з суб`єктом господарювання та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе суб`єктом господарювання.

Настання передбачених статтею 241 ЦК України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів та ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17, від 02.04.2019 у справі № 904/2178/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16 та від 01.10.2019 у справі № 910/8287/18.

Крім того, КГС ВС при вирішенні справи №926/2308/19 (Постанова від 24.02.2021 року) встановлено, що неодноразове використання печатки у відносинах контрагентом може свідчити про схвалення правочину.

Суд враховує дані висновки та констатує неодноразове використання відповідачем під час оформлення товаросупровідних документів штампу "Відділ складування ПрАТ "Вінницяпобутхім", що підтверджує схвалення поставки товару та підтвердження його отримання згідно видаткових накладних, котрі не містять підпису уповноваженої особи та печатки товариства.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 4 657 438,93 грн заборгованості за договором поставки полімерної упаковки № 6/2-19 від 01.02.2019 року правомірною та обґрунтованою, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів з метою спростування позовних вимог щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, декларації, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України у повному обсязі.

При цьому, судом встановлено надмірну сплату судового збору в сумі 0,01 грн, яка може бути повернута на підставі окремої заяви позивача згідно вимог Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ВІННИЦЯПОБУТХІМ" (вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Вінниця, 21001, код - 30684913) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" (вул. Новопромислова, буд. 3, м. Вишгород, Київська область, 07300, код - 32214479) 4 657 438,93 грн - заборгованості за Договором поставки полімерної упаковки № 6/2-19 від 01.02.2019 року та 69 861,58 грн - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити сторонам на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку за електронними адресами: позивачу - ІНФОРМАЦІЯ_1, представнику позивача адвокату Пшенишній В.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 15 березня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Новопромислова, буд. 3, м. Вишгород, Київська область, 07300)

3 - відповідачу (вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Вінниця, 21001)