РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2023Справа № 910/828/23
За позовом Фізичної особи - підприємця Фініцького Олександра Григоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоцентри Стілмен"

про стягнення 146 965,85 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 146 965,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було перераховано кошти, як авансовий платіж в розмірі 146 965,85 грн., однак відповідач не поставив обумовлений договором поставки товар, чим порушив умови такого договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03189, м. Київ, вул. академіка Вільямса, 6 - Д, оф. 43.

Проте, від відповідача повернувся конверт № 017 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2022 між ФОП Фініцьким Олександром Григоровичем, як Покупцем та ТОВ "Металоцентри Стілмен", як Постачальником було укладено договір поставки за № СТ236/22/532 (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався передати у встановлений у даному Договорі термін у власність Покупця металопродукцію, надалі - "Товар", а Покупець зобов`язався оплатити вартість Товару та прийняти його відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору ціна, загальна кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Товару, що поставляється за цим Договором, визначається у Рахунках-Фактурах Постачальника або в інших додатках до Договору та/або у видаткових накладних Постачальника.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна за одиницю Товару та загальна вартість парії, умови та строк оплати, зазначаються на кожну окрему партію товару в специфікаціях до договору, погоджуються Сторонами та визначаються в окремих Специфікаціях, рахунках та інших супровідних документах на кожну партію Товару і є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору строк поставки протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Постачальником 50% передоплати.

Відповідно до п. 4.6 Договору датою поставки (передачі) Товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній на відпуск Товару (кожної окремої партії Товару).

Відповідно до п. 5.1.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити передачу Товару у строки, встановлені цим Договором, якість, кількість та асортимент якого відповідає умовам, встановленим цим Договором.

Сторонами підписано Специфікацію № 1, відповідно до якої:

Постачальник зобов`язався відвантажити Покупцю металопродукції (круги та листи) на загальну суму 293 931,70 (двісті дев`яноста три тисячі дев`ятсот тридцять одну гривню 70 коп.) грн.;

строк поставки протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Постачальником 50% попередньої оплати;

умови поставки: DDP згідно офіційний Міжнародних правил Інкотермс 2020 на адресу Покупця за рахунок Постачальника.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору Покупцем (позивачем) 13 грудня 2022 року було сплачено на рахунок Постачальника суму в розмірі 146 965,85 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 279 від 13.12.2022 p., тобто Покупцем було виконано обов`язок по сплаті 50% попередньої оплати.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання передати Позивачу Продукцію згідно Договору на суму 293 931,70 грн.

Суду доведено, що сторони погодились, що поставка товару здійснюється на умовах 50 % передоплати. Отже, поставка товару, відповідно до приписів п. 4.2 договору, мала бути здійснена відповідачем протягом 10 робочих днів з дати зарахування коштів на рахунок постачальника.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що строк поставки товару є таким, що настав.

Як вказує позивач, відповідач поставив товар на суму 44 420,88 грн. При цьому, на переконання позивача зважаючи на те, що в силу умов договору товар вважається переданим у власність покупця з моменту підписання видаткової накладної, а така сторонами по вказаному факту не складалась, товар вважається не переданим, а зобов`язання відповідача по поставці товару не виконане в повному обсязі.

Проте, матеріали справи свідчать, що позивач звертався до відповідача з Претензією від 03.01.2023 про повернення суми передоплати у розмірі 102 544,97 грн., з урахуванням поставленого товару на суму 44 420,88 грн.

Така вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

Доказів поставки позивачу товару чи повернення коштів у вигляді попередньої оплати у тому числі з урахуванням переданого позивачу товару на суму 44 420,88 грн. матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, згідно наявної у справі платіжної інструкції № 279 від 13.12.2022 позивач здійснив попередню оплату (50 %) передбаченого договором товару у розмірі 146 965,85 грн.

Факт здійснення попередньої оплати товару позивачем підтверджується вищевказаною платіжною інструкцією, тобто доведений суду належним чином.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було здійснено перерахування на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 146 965,85 грн.

Отримавши попередню оплату за Договором, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по передачі позивачу товару.

Проте, всупереч умов договору та Специфікації № 1 відповідачем на адресу позивача товар у встановленому порядку переданий не був. В тому числі з урахуванням вимог п. 4.6 Договору, шляхом підписання видаткової накладної.

Доказів повідомлення про готовність передачі товару за договором суду не надано, як і не надано доказів повернення суми попередньої передоплати згідно суми, заявленої у претензії від 03.01.2023.

Позивач звертався до відповідача з претензією - вимогою від 03.01.2023, в якій просив повернути сплачену суму коштів за частину Продукції, яка так і не була поставлена Підприємству у розмірі 102 544,97 грн., з урахуванням поставленого товару на суму 44 420,88 грн.

Доказів належного повернення відповідачем заявленої у претензії частини суми попередньої оплати суду не надано.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Строк поставки за умовами договору є таким, що настав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом прийнято до уваги, що 03.01.2023 ФОП Фініцький Олександр Григоровичем звернувся до ТОВ "Металоцентри Стілмен" з Претензією, в якій визнав, що Товар було отримано на суму 44 420,88грн., загальною вагою 638кг. за попередньою оплатою, яка була здійснена 13.12.2022 (платіжна інструкції № 279) за Договором № СТ236/22/532 та просив переплату по рахунку -фактурі №Ст-0006849 від 09 грудня 2022 в розмірі 102 544,97грн. перерахувати на банківський рахунок ФОП Фініцький О.Г. за вказаними реквізитами, у зв`язку з "недопоставленням" Товару за умовами п. 4.2-4.4 зазначеного договору.

Отже, позивач відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України звертався до відповідача з претензією - вимогою від 03.01.2023 про повернення частини сплаченої суми коштів за частину Товару, яка так і не була поставлена ФОП Фініцькому О.Г. у розмірі 102 544,88 грн.

Проте, Відповідач не повернув суму коштів у заявленому позивачем розмірі 102 544,88 грн.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідач мав виконати таку вимогу у семиденний строк з дня її пред`явлення.

Вказану претензію позивач пред`явив до відповідача засобами поштового зв`язку 03.01.2023, отже, строк повернення заявлених позивачем коштів є таким, що настав.

З урахуванням того, що позивач направивши відповідачу вказану претензію змінив умови договору, шляхом зобов`язання повернути відповідачу частину попередньої передоплати у розмірі 102 544,88 грн., суд дійшов до висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 102 544,88 грн. попередньої оплати, в зв`язку з чим є всі законні підстави для задоволення судом позову в цій частині.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 146 965,85грн. грн. визнаються частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача 102 544,88 грн.

Щодо решти заявленої до стягнення з відповідача суми попередньої передоплати у розмірі 44 420,88 грн., суд відмовляє з підстав вищезазначених.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця Фініцького Олександра Григоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металоцентри Стілмен" (03189, м. Київ, вул. Вільямса академіка, 6 - Д, оф. 43, ) на користь Фізичної особи - підприємця Фініцького Олександра Григоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 102 544 (сто дві тисячі п`ятсот сорок чотири) грн. 88 коп. суму передоплати та 1873 (одна тисяча вісімсот сімдесят три) грн. 43 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко