ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 922/3289/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В. В., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022,

рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 в частині задоволення позовних вимог

та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021

у справі з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Агроінвест Холдинг"

про стягнення 16 257 000 грн

Учасники справи:

ТОВ "Агрохолдинг Восток": не з`явився;

ТОВ "Агроінвест Холдинг": Бардакова А. О. (адв.)

1. Короткий зміст заявлених вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток" (далі - ТОВ "Агрохолдинг Восток", позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" (далі - ТОВ "Агроінвест Холдинг", відповідач), в якому (з урахуванням заяв про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог) просило суд стягнути з відповідача 16 257 000 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна сума коштів безпідставно набута відповідачем, а тому має бути повернута на користь позивача згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 16 250 000 грн та 243 750 грн судових витрат.

2.2. Судове рішення мотивоване тим, що між позивачем і відповідачем були відсутні договірні правовідносини з поворотної фінансової допомоги (позики), отже відповідач безпідставно набув за рахунок позивача грошові кошти у розмірі 16 250 000 грн, які в силу статті 1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню, а позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. В частині вимог про стягнення 7 000 грн суд відмовив, оскільки вказана сума коштів була повернута позивачеві згідно з платіжним дорученням № 383 від 30.09.2020.

2.3. Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 заяву ТОВ "Агрохолдинг Восток" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 32 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 152 091,25 грн відмовлено.

2.4. Додаткове рішення мотивоване тим, що у даному випадку обґрунтованими є вимоги про стягнення 32 000 грн вартості витрат на надання правової (професійної) допомоги позивачу, оскільки дана сума відповідає критерію реальності таких витрат у цій справі. При цьому судом враховано складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду у суді першої інстанції, складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, його присутність у всіх судових засіданнях в межах даної справи, а також заперечення відповідача проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу та клопотання відповідача про зменшення вказаних витрат.

2.5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 ухвалені Господарським судом Харківської області рішення від 22.11.2021 та додаткове рішення від 13.12.2021 у цій справі залишено без змін.

2.6. За своїм змістом рішення апеляційної інстанції ухвалено з посиланням на доводи та аргументи, подібні до тих, що наведені у рішеннях місцевого господарського суду.

3. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо суті спору

3.1. За твердженням позивача, у 2020 році ним було проведено аудит, за підсумками якого встановлена заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 16 257 000 грн. Підставою проведення переказу грошових коштів слугували договори фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019, примірники яких були відсутні у бухгалтерській документації.

3.2. На підтвердження проведення господарських операцій по списанню грошових коштів позивач надає оборотно-сальдові відомості з бухгалтерської програми "1С:Предприятие 8.3.", банківські виписки та платіжні доручення.

3.3. 09.06.2021 позивачем сформовано на адресу відповідача претензію за вих.№09/06-21, в якій він просив надати оригінали або належним чином засвідчені копії договорів фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019.

3.4. Відповідач у відповідь на претензію за вих.№0607-1 від 06.07.2021 зазначив про наявність у нього запитуваних договорів фінансової допомоги.

3.5. Однак під час розгляду цієї справи відповідач повідомив суд про відсутність у його підприємстві примірників договорів фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019.

3.6. Поведінка відповідача, який у липні 2021 року вказує на наявність у нього примірників договорів фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019, а вже під час судового розгляду даної справи заперечує наявність у нього примірників договорів, що в свою чергу зумовлює не виконання вимог ухвали суду від 09.09.2021, свідчить про порушення принципу доброчесності, на якому ґрунтується доктрина venire contra factum proprium.

3.7. Посилання відповідача на проведений 23.07.2020 обшук у приміщенні ТОВ "Агрінвест Холдинг" не мають під собою жодного правового підґрунтя, оскільки:

- обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/20308/20 із встановленим дозволом на проведення обшуку з метою відшукання знарядь кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме: спецзасобу револьверу "Комбринг" 9 мм, мобільного телефону, шкіряного портмоне, посвідчення на ім`я ОСОБА_1 , дозволу на зброю на ім`я ОСОБА_1 , тобто суд окреслив речі, які підлягають знаходженню в межах обшуку;

- суд не визначав метою проведення обшуку встановлення даних по бухгалтерській діяльності підприємства-відповідача. Тобто, обшук був проведений із визначених судом підстав, без мети встановлення даних бухгалтерської діяльності відповідача;

- при цьому, обшук було проведено 23.07.2020, а відповідь на претензію (з вказівкою на наявність запитуваних договорів) датовано 07.07.2021, інакше кажучи, якщо станом на липень 2021 року у відповідача, за його твердженнями, були наявні договори фін допомоги, є незрозумілим посилання на їх вилучення в рамках кримінального провадження за рік до формування відповіді на претензію, що також свідчить про суперечливість поведінки саме відповідача.

3.8. Кожного року усі підприємства та організації, на підставі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", на основі даних бухгалтерського обліку складають і подають як річну, так і квартальну фінансову (бухгалтерську) звітність. Тобто, навіть якщо припустити, що договори фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019 зникли після проведеного у 2020 році обшуку, то відповідно, в кінці кварталу або в кінці року на підприємстві-відповідача дану обставину (втрату первинних документів) повинні були встановити. Втім, лише під час розгляду справи у суду, у 2021 році, відповідач встановив на підприємстві втрату первинних документів, саме тих, які послугували підставою для перерахування позивачем відповідачу грошових коштів.

3.9. Крім того, суд зазначає, що бухгалтерська програма "1С:Предприятие 8.3." призначена для бухгалтерського та управлінського обліку (включаючи нарахування зарплати та управління кадрами), економічної та організаційної діяльності підприємства, втім дані з цієї програми не можуть підтвердити наявність господарських договорів, а лише визначають необхідні для ведення бухгалтерського і податкового обліку (на окремих планах рахунків) данні, а також передбачає можливість ведення обліку за спрощеною системою оподаткування (для кожної організації система оподаткування може бути обрана незалежно), обліку ПДВ, зокрема включення/виключення з вартості з урахуванням ЕНВД у роздрібній торгівлі, та інше. Тобто, ця програма визначає діяльність лише бухгалтерів підприємства для ведення бухгалтерського обліку підприємства та, в подальшому, надає можливість проводити фінансову звітність та подавати дані до податкових органів. А відтак, данні даної програми не можуть підтвердити наявність укладених договорів (в нашому випадку договорів на надання фінансової допомоги), а лише можуть констатувати перерахування коштів з рахунку на рахунок.

3.10. Наявність сталих господарських правовідносин не є підтвердженням проведення господарських операцій на підставі первинних документів (договорів фінансової допомоги), оскільки це є внутрішньою господарською діяльністю, яку позивач і відповідач ведуть на власний ризик, залучаючи до неї різних юридичних та/або фізичних осіб, що зумовлює різнобічні правовідносини, які обрамляються не лише діловою репутацією контрагентів, а також господарськими договорами, які є підтвердженням проведених господарських операцій.

3.11. Відповідач вимоги, зазначені у претензії від 09.06.2021 за вих.№09/06-21, щодо надання примірників договорів фінансової допомоги № 12/08-фп від 12.08.2020, № 0503-ФП від 05.03.2020, № 05/12-фп від 05.12.2019, № 05/12/1-фп від 05.12.2018, № 09/12-фп від 09.12.2019, № 17/12-фп від 17.12.2019, № 22/10-фп від 22.10.2019 не виконав, договори не представив, як і не повернув позивачу грошові кошти. Так само залишена без виконання відповідачем ухвала суду від 09.09.2021 про витребування доказів (договорів).

3.12. Судом враховано доводи відповідача про перерахування (повернення), яке передувало зверненню позивача з даним позовом до суду, грошових коштів у розмірі 7000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 383 від 30.09.2020 та не заперечується позивачем.

3.13. Твердження відповідача в частині заперечення проти бездоговірних правовідносин по перерахуванню грошових коштів не знайшли свого реального відображення та не підтверджено належними доказами.

4. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо питання розподілу витрат на правову (правничу) допомогу у місцевому господарському суді

4.1. В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1070138 від 04.10.2021, що підтверджує повноваження Лукань М.О., як адвоката на представництво в суді інтересів ТОВ "Агрохолдинг Восток", який видано на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 29/09/21 від 29.09.2021, укладеного з даним адвокатом в межах дії умов договору № А/2021.04.4/ про надання юридичних послуг (правової допомоги), за яким Адвокатське об`єднання "Юридична фірма Ай Ел Еф" зобов`язалось надати ТОВ "Агрохолдинг Восток" юридичні послуги із фіксованим порядком розрахунків, який полягає у погодинній ставці за надані юридичні послуги. Адвокатське об`єднання "Юридична фірма Ай Ел Еф" надавало спектр юридичних послуг по представленню інтересів клієнта (ТОВ "Агрохолдинг Восток") і в подальшому, в межах дії договору, був укладений договір з адвокатом Лукань М.О., яка здійснювала представництво позивача у суді першої інстанції.

4.2. 30.09.2021 між Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма Ай Ел Еф" та ТОВ "Агрохолдинг Восток" підписано акт № 88 здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 100 000 грн із зазначенням переліку наданих послуг, який є належним та допустимим доказом на підтвердження обсягу наданих адвокатом професійної правничої допомоги. При цьому, позивач, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, зазначає, що зазначені у акті № 88 від 30.09.2021 роботи безпосередньо не відносяться до розгляду справи № 922/3289/21, а юридичні послуги надавались в об`ємі, визначеними пунктами 1, 2, 4, 5, 10, 11, що зумовило зменшення розміру адвокатських послуг до 62 737,50 грн.

4.3. 29.11.2021 між Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма Ай Ел Еф" та ТОВ "Агрохолдинг Восток" підписано акт № 106 здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 121 353,75 грн із зазначенням переліку наданих послуг, який є належним та допустимим доказом на підтвердження обсягу наданих адвокатом професійної правничої допомоги.

4.4. У квітні-травні 2021 року позивач перерахував Адвокатському об`єднанню "Юридична фірма Ай Ел Еф" грошові кошти за юридичні послуги за договором № А/2021.04.4/ від 19.04.2021 в загальній сумі 300 000 грн.

4.5. Для представництва інтересів клієнта Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма Ай Ел Еф", про що визначено у акт № 88 здачі-приймання наданих послуг від 30.09.2021 та у акті № 106 здачі-приймання наданих послуг від 29.11.2021, надано наступний перелік послуг:

- збір та аналіз матеріалів по ТОВ "Агрохолдинг Восток" та пошук судової практики Верховного Суду, вироблення та узгодження стратегії захисту прав клієнта - 10 867,50 грн;

- підготовка позовної заяви - 15 697,50 грн;

- підготовка претензії про надання договорів та повернення безпідставно нарахованих коштів - 6 037,50 грн;

- аналіз банківських виписок по контрагентам щодо встановлення сум заборгованості - 13 965 грн;

- аналіз платіжних доручень щодо встановлення суми боргу - 2 205 грн;

- збір та формування поштового відправлення позову з додатками, організація підпису, направлення позову учасникам та до суду - 6 655 грн;

- підготовка додатків до позову, підготовка поштового відправлення позову з додатками, направлення позову учасникам та подання до позову - 7 560 грн;

- підготовка заяви про виправлення недоліків позову - 4 830 грн;

- подання заяви про виправлення недоліків позову - 4 830 грн;

- правовий аналіз відзиву, клопотання про витребування доказів та повідомлення про неможливість надати докази по справі - 4 830 грн;

- підготовка заперечень щодо витребування акта податкової перевірки - 7 245 грн;

- підготовка до судового засідання: 2 415 грн, 2 415 грн, 2 415 грн, 2 415 грн, 2 415 грн, 2415 грн;

- відвідування господарського суду Харківської області, захист інтересів клієнта у судовому засіданні, ознайомлення з матеріалами справи: 5 433,75 грн, 5 313 грн, 7 245 грн, 2 835 грн, 6 037,50 грн, 4 830 грн, 5 554,50 грн;

- підготовка відповіді на відзив - 10 867,50 грн;

- підготовка заяви про зміну предмета позову - 6 037,50 грн;

- підготовка та подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи - 1 890 грн;

- відвідування банк "Південний" разом з клієнтом - 2 835 грн;

- підготовка та направлення адвокатського запиту разом з додатками до банку "Південний" - 3 780 грн;

- підготовка заяви про зменшення позовних вимог та заперечення проти залучення третьої особи - 4 830 грн;

- аналіз судової практики щодо договорів поруки - 2 835 грн;

- підготовка пакету документів для стягнення витрат на правову допомогу - 7 245 грн;

- аналіз рішення у справі № 922/3289/21 - 2 415 грн.

4.6. За надані послуги з правової допомоги у вище зазначених актах про приймання-передавання наданих послуг клієнтом та адвокатом встановлено фіксовану суму гонорару в розмірі 184 091,25 грн.

4.7. Спір у даній справі є спором незначної складності, оскільки виник з приводу застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України, регулювання якого не змінювалось ані з боку законодавства, а ні з боку судової практики. Суд встановив, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. При цьому посилання на складність юридичної роботи в межах даної справи не є релевантною враховуючи ту обставину, що саме адвокатське об`єднання взяло на себе всі ризики професійної правничої допомоги в інтересах позивача, в тому числі пошук необхідної інформації та доказової бази, що не зумовлює перекладення відповідальності на відповідача, як особу, яка займає протилежне становище по відношенню до ініціатора позову.

4.8. Посилання в акті виконаних робіт на проведений адвокатом 04.11.2021 аналіз судової практики щодо договорів поруки не стосується предмету розгляду даної справи, оскільки 22.10.2021 за ініціативою позивача суд виніс ухвалу за якою ухвалено здійснювати подальший розгляд справи в рамках стягнення безпідставно набутих грошових коштів на підставі норми статті 1212 Цивільного кодексу України.

4.9. Послуги адвоката щодо збору та аналізу матеріалів по ТОВ "Агрохолдинг Восток", пошук судової практики Верховного Суду, аналіз банківських виписок по контрагентам щодо встановлення сум заборгованості, аналіз платіжних доручень щодо встановлення суми боргу, збір та формування поштового відправлення позову з додатками, організація підпису, направлення позову учасникам та до суду, підготовка додатків до позову, підготовка поштового відправлення позову з додатками, направлення позову учасникам та подання до позову поглинаються здійсненням адвокатом аналогічних по суті дій в межах підготовки позовної заяви.

4.10. Є необґрунтованими вимоги про вартості на вироблення та узгодження стратегії захисту прав клієнта, оскільки ця послуга не стосується підготовки справи до розгляду у суді першої інстанції, та відповідно до практики Європейського Суду з прав людини є сферою приватного життя. Окрім того, адвокатом в підтвердження проведення узгодження стратегії захисту не надано будь-яких доказів, що є порушенням принципів, які закладені в основу господарського судочинства, зокрема, принципу змагальності, за умовами якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи.

4.11. Такі послуги, як підготовка до судового засідання, відвідування банк "Південний" разом з клієнтом, підготовка та направлення адвокатського запиту разом з додатками до банку "Південний", аналіз судової практики щодо договорів поруки, аналіз рішення по справі № 922/3289/21, є непідтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру у розумінні частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та не є співмірними зі складністю справи. Також визначені в акті послуги щодо правового аналізу відзиву, клопотання про витребування доказів та повідомлення про неможливість надати докази по справі поглинаються здійсненням адвокатом аналогічних по суті дій в межах підготовки заперечень щодо витребування акта податкової перевірки, підготовки відповіді на відзив, а також підготовки заяви про зміну предмета позову.

4.12. Подання заяви про виправлення недоліків позову не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статтях 1, 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаної послуги не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу.

4.13. Аналіз рішення у справі № 922/3289/21, як послуга надана позивачу в рамках професійної правничої допомоги, надана вже після завершення розгляду справи та не була об`єктивно необхідною, як нагальна послуга для захисту інтересів клієнта, а відтак відшкодування її вартості не може бути покладене на протилежну сторону (тобто відповідача).

5. Короткий зміст касаційної скарги

5.1. 08.12.2022 ТОВ "Агроінвест Холдинг" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022, рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 в частині задоволення позовних вимог та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 залишити без змін.

6. Узагальнені доводи касаційної скарги

6.1. Суди попередніх інстанцій застосували положення статті 1212 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо її застосування, викладених у постановах від 21.02.2020 у справі № 910/660/19, від 28.12.2021 у справі № 911/1101/21, від 15.09.2021 у справі № 908/1518/20, від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19, від 19.02.2020 у справі № 915/411/19.

6.2. Суди попередніх інстанції застосували стандарт доказування "вірогідності доказів" у господарському процесі без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28.12.2021 у справі №911/1101/21, від 21.02.2020 у справі №914/847/19, від 16.02.2021 у справі №927/645/19, від 31.03.2021 у справі №923/875/19.

6.3. Суд апеляційної інстанції застосував норми процесуального права, а саме статтю 46 ГПК України (щодо зміни предмета позову), без урахування висновків щодо її застосування, викладених у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20.

6.4. Місцевий господарський суд відмовив у сприянню відповідачу в реалізації своїх процесуальних прав - необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про витребування доказів, чим порушив пункт 4 частини четвертої статті 13 ГПК України, а суд апеляційної інстанції вказане порушення не усунув.

6.5. Наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку зі статтею 79 ГПК України у подібних правовідносинах, а саме: щодо неможливості надання відповідачем договорів, які слугували правовою підставою для отримання ним грошових коштів від позивача, та водночас ненадання позивачем таких договорів за умови, коли інші обставини справи з високою вірогідністю свідчать про існування правових підстав набуття відповідачем грошових коштів.

7. Позиція інших учасників щодо касаційної скарги

7.1. ТОВ "Агрохолдинг Восток" у відзиві заперечувало проти касаційної скарги, зазначаючи наступне:

- суди попередніх інстанцій всебічно та повно дослідили обставини, що є предметом спору, юридичні підстави позовних вимог і дійшли правильного висновку про те, що спірні правовідносини за своєю суттю є зобов`язаннями у зв`язку з набуттям відповідачем майна без достатньої правової підстави;

- суди вірно кваліфікували поведінку відповідача на вимогу про надання оригіналів договорів фінансової допомоги як таку, що порушує принцип доброчесності;

- доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильної кваліфікації відносин між сторонами;

- ухвалені у цій справі судові рішення відповідають сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України.

8. Касаційне провадження

8.1. Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2022 касаційну скаргу ТОВ "Агроінвест Холдинг" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022, рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 в частині задоволення позовних вимог та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 у цій справі залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 487 500 грн.

8.2. 12.01.2023 на адресу Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків з доданим до неї платіжним дорученням про сплату судового збору.

8.3. Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Агроінвест Холдинг", призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.02.2023 - 15:15.

8.4. Судове засідання, призначене на 14.02.2023 не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Погребняка В. Я. з 14.02.2023 на лікарняному, про що учасники у справі повідомлені телефонограмами. Головуючий суддя Васьковський О.В. у період з 20.02.2023 по 22.02.2023 перебував у відпустці.

8.5. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2023 розгляд справи було призначено на 07.03.2023 - 16:00.

8.6. 28.02.2023 до Верховного Суду від представника ТОВ "Агроінвест Холдинг" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

8.7. Ухвалою Верховного Суду від 01.03.2023 задоволено вищевказану заяву, вирішено забезпечити участь представника ТОВ "Агроінвест Холдинг" у судовому засіданні у справі №922/3289/21, призначеному на 07.03.2023 о 16:00, в режимі відеоконференції відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021.

8.8. 07.03.2023 до Верховного Суду надійшло клопотання ТОВ "Агрохолдинг Восток" за підписом генерального директора товариства Проніна С. про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивоване тим, що: ТОВ "Агрохолдинг Восток" не вручалася ухвала про призначення судового засідання на 07.03.2023; про дату і час судового засідання товариство довідалося з сайту Судова влада лише 07.03.2023; товариство не мало можливості забезпечити явку свого представника у судове засідання.

8.9. Представник ТОВ "Агроінвест Холдинг" у судовому засіданні 07.03.2023 залишила вирішення поданого клопотання на розсуд Суду.

8.10. Розглянувши подане ТОВ "Агрохолдинг Восток" клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки:

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні;

- явка представників учасників не була визнана Судом обов`язковою і до відома учасників справи було доведено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги;

- ТОВ "Агрохолдинг Восток" подало відзив на касаційну скаргу, в якому висловило свою позицію по суті спору та наведених у скарзі доводів;

- у поданому клопотанні не доведено існування обставин, які б об`єктивно унеможливлювали розгляд касаційної скарги у судовому засіданні 07.03.2023.

8.11. Представник ТОВ "Агроінвест Холдинг" у судовому засіданні 07.03.2023 підтримала касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просила Суд скаргу задовольнити.

9. Позиція Верховного Суду

9.1. У цій справі (з урахуванням заяв про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог) розглядається позовна вимога ТОВ "Агрохолдинг Восток" про стягнення з ТОВ "Агроінвест Холдинг" безпідставно набутих грошових коштів у загальній сумі 16 257 000 грн згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

9.2. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що протягом 2017-2019 років з рахунку ТОВ "Агрохолдинг Восток" на рахунок ТОВ "Агроінвест Холдинг" безпідставно перераховувалися грошові кошти. Підставою для здійснення переказу коштів було вказано договори фінансової допомоги, однак у 2020 році співробітниками ТОВ "Агрохолдинг Восток" проведено перевірку, в ході якої виявлено, що згадані договори відсутні в бухгалтерській документації позивача, директор ТОВ "Агрохолдинг Восток" Пронін С. В. (єдина особа, уповноважена вчиняти правочини від імені товариства позивача) такі договори не підписував, а у відповідача обліковується заборгованість перед позивачем.

9.3. Місцевий господарський суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, позов задовольнив частково, врахувавши, що частина заборгованості у сумі 7000 грн була сплачена відповідачем ще до подання позову, який розглядається у цій справі. В решті заявлена позивачем сума заборгованості була присуджена до стягнення з відповідача. При цьому суди погодилися з твердженнями позивача щодо відсутності між сторонами договірних відносин, а відтак і безпідставності отримання відповідачем спірної суми коштів. Крім того, місцевим судом було розподілено між сторонами витрати позивача на професійну правничу допомогу, про що ухвалено додаткове рішення від 13.12.2021.

9.4. За змістом поданої касаційної скарги, скаржник вважає, що вищезгадані рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а також скаржник зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи (розділ 6 цієї постанови).

9.5. Врахувавши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених у цій справі обставин, Верховний Суд зазначає наступне.

9.6. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

9.7. Згідно з положеннями статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

9.8. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

9.9. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

9.10. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

9.11. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

9.12. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі №918/150/19, від 26.01.2022 у справі №921/787/20 від 14.06.2022 у справі №904/3870/21, від 13.09.2022 у справі №918/1222/21.

9.13. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача суми безпідставно отриманих коштів, позивач стверджував про таке:

- протягом 2017-2019 років з рахунку ТОВ "Агрохолдинг Восток" на рахунок ТОВ "Агроінвест Холдинг" здійснювалося перерахування грошових коштів;

- згідно з виписками по рахункам підставою для переказу коштів у вказаному періоді було зазначено договори фінансової допомоги, а саме: №12/08-фп від 12.08.2020, №0503-ФП від 05.03.2020, №05/12-фп від 05.12.2019, №05/12/1-фп від 05.12.2018, №09/12-фп від 09.12.2019, №17/12-фп від 17.12.2019 та №22/10-фп від 22.10.2019;

- на вимогу позивача відповідач не надав оригінали або завірені копії договорів фінансової допомоги;

- директор ТОВ "Агрохолдинг Восток" договори фінансової допомоги не підписував, примірники договорів у позивача відсутні, у зв`язку з чим позивач стверджує, що вказані договори між ТОВ "Агрохолдинг Восток" та ТОВ "Агроінвест Холдинг" не укладалися, а відтак була відсутня підстава для перерахування грошових коштів відповідачу.

9.14. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами:

- за підсумками проведеного позивачем у 2020 році аудиту встановлено заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 16 257 000 грн;

- підставою проведення переказу грошових коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача слугували договори фінансової допомоги №12/08-фп від 12.08.2020, №0503-ФП від 05.03.2020, №05/12-фп від 05.12.2019, №05/12/1-фп від 05.12.2018, №09/12-фп від 09.12.2019, №17/12-фп від 17.12.2019, №22/10-фп від 22.10.2019, примірники яких відсутні у бухгалтерській документації позивача;

- на підтвердження проведення списання коштів позивач надав оборотно-сальдові відомості з бухгалтерської програми "1С:Предприятие 8.3.", банківські виписки та платіжні доручення;

- позивач направив відповідачу претензію, в якій просив надати оригінали або належним чином засвідчені копії договорів фінансової допомоги. У відповідь на претензію відповідач зазначив про наявність у нього запитуваних договорів фінансової допомоги, але під час розгляду цієї справи відповідач повідомив суд про відсутність на підприємстві примірників договорів фінансової допомоги, що було розцінено судом як порушення принципу доброчесності, на якому ґрунтується доктрина venire contra factum proprium, та суперечливість поведінки відповідача;

- відповідач на вимогу позивача договори не надав, як і не повернув позивачу грошові кошти;

- судом враховано перерахування (повернення) відповідачем 7000 грн згідно з платіжним дорученням № 383 від 30.09.2020, що передувало зверненню позивача з даним позовом до суду;

- твердження відповідача в частині заперечення проти бездоговірних правовідносин по перерахуванню грошових коштів не знайшли свого реального відображення та не підтверджено належними доказами.

9.15. Колегія суддів вважає висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях по суті спору, передчасними та такими, що зроблені при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з огляду на наступне.

9.16. Відповідно до статей 73, 74 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

9.17. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 76-78 ГПК України).

9.18. В частині першій, третій статті 86 ГПК України зазначено про те, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказ (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

9.19. Стаття 238 ГПК України містить вимоги щодо змісту рішення, відповідно до частини четвертої якої у мотивувальній частині рішення, зокрема, зазначаються: перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі; висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів; мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

9.20. Під час розгляду цієї справи сторони доводили суду існування різних (протилежних) обставин, які, на їх думку, мали значення для справи, і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень.

9.21. Так з матеріалів справи вбачається, що:

- заперечуючи факт укладення договорів фінансової допомоги з відповідачем та наголошуючи на безпідставному перерахуванні на користь відповідача грошових коштів протягом 2017-2019 років, позивач у позовній заяві стверджував про те, що безпідставне виведення коштів з рахунків ТОВ "Агрохолдинг Восток" пов`язане з шахрайськими діями, вчиненими за злочинною домовленістю попереднього бухгалтера товариства ОСОБА_2 та одного з учасників товариства - ОСОБА_3 , а також зазначав, що директор товариства позивача ніколи не підписував договорів фінансової допомоги, перелік яких наведено у позові. Судами попередніх інстанцій наведені стверджувальні позивачем обставини взагалі не досліджувалися, суди обмежилися вказівкою на відсутність примірників договорів фінансової допомоги та листування, яке могло передувати укладенню цих договорів і за змістом яких можна було б дійти висновку про наявність між позивачем і відповідачем договірних правовідносин;

- вказані у призначеннях платежів договори фінансової допомоги містять дату укладення з 05.12.2018 по 12.08.2020, а надані позивачем виписки по особовим рахункам сформовані за період з 08.06.2018 по 15.09.2020;

- платіжні доручення свідчать про те, що за наведеними у графі "призначення платежу" договорами фінансової допомоги відбувалося перерахування коштів з рахунку позивача у період з грудня 2018 року по вересень 2020 року включно, а не протягом 2017 - 2019 років, як наголошував позивач;

- у наданих до справи банківських виписках містяться відомості про те, що у спірному періоді з вказівкою на спірні договори фінансової допомоги здійснювався рух коштів з рахунків як позивача, так і відповідача. Тобто мало місце як перерахування коштів позивачем, так і повернення отриманих коштів відповідачем. Однак судами попередніх інстанцій не вказано в оскаржуваних рішеннях про те, чи є вищезгадане перерахування коштів позивачем і відповідачем виконанням певних домовленостей (договорів) обома сторонами та не зазначено про те, чи можна за таких умов стверджувати про відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем (кваліфікувати договори, на які міститься вказівка в платіжних дорученнях, як неукладені);

- позивач просить стягнути з відповідача спірну суму коштів на підставі статті 1212 ЦК України, вказуючи про те, що така сума є заборгованістю відповідача, яка була виявлена за результатами проведеної у 2020 році перевірки. За змістом оскаржуваних судових рішень не вбачається з`ясування судами обставин про те, у якому періоді та яку загальну суму коштів було перераховано з рахунку позивача на рахунок відповідача з вказівкою у призначенні платежів спірних договорів фінансової допомоги, чи здійснювалося відповідачем повернення цих коштів (повне або часткове) на рахунок позивача, якщо здійснювалося, то коли і в якому розмірі;

- суд першої інстанції з усіх наданих до матеріалів справи платіжних доручень врахував лише платіжне доручення від 30.09.2020, за яким відповідачем на користь позивача було перераховано кошти у сумі 7 000 грн. Відповідні розрахунки, за змістом яких вбачається підстави для врахування чи не врахування того чи іншого платіжного доручення оскаржувані судові рішення не містять, як не містять вказівки про те, чи було перевірено судами розрахунок, наведений у позові (з урахуванням поданої в подальшому заяви про зменшення розміру позовних вимог).

9.22. Врахувавши наведене, колегія суддів зазначає, що обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

9.23. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

9.24. Тобто, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

9.25. У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

9.26. Відповідно до частини третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

9.27. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

9.28. При цьому стандарт "вірогідності доказів" не нівелює обов`язок суду щодо оцінки доказів в порядку статті 86 ГПК України з урахуванням надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

9.29. Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 908/2846/19, від 27.05.2021 у справі № 910/702/17, від 17.11.2021 у справі № 910/2605/20).

9.30. Враховуючи наведену вище сутність принципу змагальності сторін та стандарту доказування вірогідності доказів, Верховний Суд вважає, що за змістом оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій фактично переклали на відповідача весь тягар доказування обставин наявності чи відсутності між сторонами договірних правовідносин (тобто за спірними 7 договорами фінансової допомоги, укладення яких позивачем не визнається). Водночас суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки усім наданим учасниками справи доказам та доводам, викладеним ними під час розгляду справи, що свідчить про недотримання судами вимог статей 79, 86, 236, 269 ГПК України щодо оцінки наявних у справі та додатково поданих доказів, всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

9.31. Без належного з`ясування наведених обставин та дослідження усіх відповідних доказів, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів згідно з вимогами статті 1212 ЦК України є передчасним.

9.32. Водночас наведені порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу встановлених статтею 300 ГПК України меж розгляду справи, згідно з якими суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

9.33. Дійшовши вказаного висновку, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи скаржника, викладені у пунктах 6.1-6.2 цієї постанови.

9.34. Відносно аргументів скаржника про безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, а саме акту податкової перевірки товариства позивача (пункт 6.4 цієї постанови), колегія суддів зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статті 76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Доказ, який відповідач просив витребувати, стосується дотримання позивачем вимог законодавства у сфері оподаткування, тоді як аналіз показників фінансової діяльності позивача не є предметом судового розгляду у цій справі, про що слушно зазначив у своїй постанові суд апеляційної інстанції. Відтак, порушення вимог процесуального законодавства в цій частині не знайшло свого підтвердження.

9.35. Твердження скаржника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 46 ГПК України (пункт 6.3 цієї постанови), оскільки на переконання відповідача позивачем було одночасно змінено предмет та підстави позову, відхиляються Судом з огляду на наступне.

9.36. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи:

- 18.10.2021 позивачем подано до місцевого господарського суду заяву про зміну підстав позову, в якій він просив замість заявлених у позові вимог вважати остаточною позовну вимогу про стягнення на користь ТОВ "Агрохолдинг Восток" з ТОВ "Агроінвест Холдинг" безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 21 409 032,32 грн. Правовою підставою вказаної позовної вимоги визначено статтю 1212 ЦК України;

- 21.10.2021 від позивача надійшла заява, в якій він зазначав про те, що заява від 18.10.2021 є зміною "предмету позову", а не як вказано в заяві - "підстав позову";

- ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.10.2021 прийнято до розгляду заяви позивача від 18.10.2021 та від 21.10.2021, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в рамках наступного предмету позову - стягнення з ТОВ "Агроінвест Холдинг" безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 21 409 032,32 грн;

- судами проаналізовано предмет та підстави позову, в результаті чого встановлено, що в позові дійсно є посилання на положення статті 1212 ЦК України, а заява позивача від 18.10.2021 містить деталізацію підстав для її застосування, що не є зміною підстав позову, оскільки правова підстава позову із посиланням на норми статті 1212 ЦК України залишилась незмінною;

- в даному випадку позивач не змінював первісні фактичні підстави, а лише доповнив їх новими обставинами, які стосуються предмету спору, керуючись положеннями статті 1212 ЦК України.

9.37. Аргументи касаційної скарги наведеного висновку не спростовують, а тому твердження про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 46 ГПК України відхиляється як таке, що ґрунтується на помилковому тлумаченні скаржником наведеної процесуальної норми.

9.38. Відносно твердження скаржника про відсутність на теперішній час висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 1212 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 79 ГПК України у подібних правовідносинах (пункт 6.5 цієї постанови), колегія суддів зазначає, що наразі формування Верховним Судом такого висновку є передчасним з огляду на наявність підстав для передачі цієї справи на новий розгляд, за результатами якого можуть бути встановлені інші обставини справи та змінено матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

9.39. За результатами перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що аргументи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

9.40. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Натомість застосований судами першої та апеляційної інстанцій підхід у з`ясуванні обставин справи та в оцінці доказів не відповідає встановленим процесуальним законодавством вимогам.

9.41. Враховуючи допущені як місцевим господарським судом, так і судом апеляційної інстанцій порушення, про які зазначалося вище, ухвалені у цій справі судові рішення по суті спору не можуть вважатися законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

9.42. Відносно касаційного оскарження додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021, колегія суддів зазначає наступне.

9.43. За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

9.44. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

9.45. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 927/229/19, від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 15.02.2023 у cправі № 911/956/17 (361/6664/20).

9.46. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у цій справі, то додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 також підлягає скасуванню. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що новий розподіл судових витрат буде здійснюватися судом за результатами нового розгляду справи.

10. Висновки за результатами касаційного провадження

10.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

10.2. Оскільки припис частини другої статті 300 ГПК України містить заборону для суду касаційної інстанції з вчинення процесуальних дій, пов`язаних із встановленням обставин справи та оцінкою доказів, то згідно з частиною третьою статті 310 ГПК України справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

10.3. При новому розгляді судам необхідно врахувати викладене, здійснити належну перевірку доказами обставин, зазначених у цій постанові, надати цим доказам та доводам учасників у справі належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

11. Судові витрати

11.1. Зважаючи на те, що у даному випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022, рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 у справі № 922/3289/21 скасувати.

3. Справу № 922/3289/21 в скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді В. В. Білоус

В. Я. Погребняк