ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Справа № 915/393/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» (09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Толстого, буд. 44; адреса електронної пошти: , ; ідентифікаційний код 24221705)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; адреса електронної пошти: , , ; ідентифікаційний код 33133003)

про: стягнення 2 706 752,56 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Войнаровський О.В., адвокат за довіреністю,

від відповідача: Шевченко М.С., адвокат за ордером,

Суть спору:

03.10.2022 Приватне акціонерне товариство «ЕПОС» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 01029-1 від 23.09.2022 (з додатками), в якій просить суд:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, постановивши відповідну ухвалу;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» () на користь Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» () заборгованість за поставлений за Договором поставки № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16 липня 2021 року товар 2 706 752,56 грн, а саме: за самовсмоктуючу мотопомпу у сумі 84 420,66 грн - основного боргу, 15 194,89 грн - інфляційних втрат за період з лютого 2022 року до серпня 2022 року, 4 221,03 грн - пені як 5 % від несплаченої суми, 1 630,59 грн - 3% річних за період з 01.02.2022 до 23.09.2022, усього: 105 467,17 грн; за Цистерну напівпричепу РАНС-100 у сумі 2 210 076,74 грн - основного боргу, 246 191,28 грн - інфляційних втрат за період з квітня 2022 року до серпня 2022 року, 110 503,84 грн - пені як 5 % від несплаченої суми, 34 513,53 грн - 3% річних за період з 18.03.2022 до 23.09.2022, усього: 2 601 285,39 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» () на користь Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» () судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 40 601,30 грн та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 22 000,00 грн, усього разом 62 601,30 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов Договору № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16.06.2021 з додатковою угодою № 1 від 29.09.2021; рахунків на оплату № 349 від 16.06.2021, № 678 від 17.12.2021, № 33 від 27.01.2022, № 72 від 15.02.2022; банківських виписок в підтвердження здійснених відповідачем оплат; товарно-транспортних та видаткових накладних податкових накладних; актів здачі-приймання на якість і комплектність обладнання; претензії № 203 від 26.07.2022; листування учасників справи; застосування норм статей 11, 509, 524, 526, 533, 610-612, 623-625, 629, 693, 712 Цивільного кодексу України, статей 174, 175, 265 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що оскільки, по-перше, поставка відповідачу мотопомпи відбулася 30.12.2021 то зобов`язання по остаточній оплаті залишкової суми за цей товар в сумі 84 420,66 грн, еквівалентній 2 743,07 євро згідно з умовами п. 3 Специфікації 1 (додаток № 1 до Договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 29.09.2021) мало бути здійснено відповідачем протягом 21 робочого дня з дати поставки, тобто до 31.01.2022 включно; по-друге, постачання відповідачу цистерни напівпричепу РАНС-100 відбулося 15.02.2022, а, отже зобов`язання по остаточній оплаті залишкової суми за цей товар в сумі 2 210 076,74 грн, еквівалентній 68 367,55 євро згідно з умовами п. 3 Специфікації 1 (додаток № 1 до Договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 29.09.2021) мало бути здійснено відповідачем до 17.03.2022 включно.

Однак, відповідач свої грошові зобов`язання перед позивачем не виконав, у зв`язку із чим порушив умови договору та вимоги закону.

Ухвалою суду від 10.10.2022 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/393/22 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 08 листопада 2022 року об 11:30; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

24.10.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 24.10.2022 (вх. № 4688/22) про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження та про продовження строку на подання відзиву.

25.10.2022 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 24.10.2022 (вх. № 4696/22) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 02.11.2022.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 08 листопада 2022 року об 11:30, не відбулося оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, зокрема, у період з 11:09 по 12:02 у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 08.11.2022 підготовче засідання у даній справі було призначено на 13 грудня 2022 року о 10:40.

Крім того, за результатами дослідження матеріалів справи, вказаною ухвалою суд зобов`язав позивача в десятиденний строк із дня отримання даної ухвали надати суду та направити відповідачу розгорнутий обґрунтований розрахунок основної заборгованості за поставлений товар, а саме: за самовсмоктуючу мотопомпу в сумі 84 420,66 грн, за Цистерну напівпричепу РАНС-100 у сумі 2 210 076,74 грн.

14.11.2022,17.11.2022 та 18.11.2022 від позивача до суду надходили клопотання № 01029-2 від 14.11.2022, № 01029-2 від 14.11.2022 та № 01029-3 від 18.11.2022 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, на які суд відреагував відповідною ухвалою від 18.11.2022.

21.11.2022 до суду від позивача надійшли пояснення № 01029-2 від 19.11.2022 із розгорнутим обґрунтованим розрахунком основної заборгованості за поставлений товар.

06.12.2022 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 05.12.2022 (вх. № 6028/22) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 13.12.2022.

Ухвалою суду від 13.12.2022 було продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» строк на подання відзиву у справі № 915/393/22 - до 05.01.2023 включно; продовжено строк проведення підготовчого провадження у даній справі на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 10 січня 2023 року об 11:00; задоволено клопотання сторін про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.01.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 04.01.2023 (вх. № 121/23), у якому товариством вказано про те, що:

1. ТОВ «МГЗ» зазначає про визнання позовних, вимог Позивача у частині наявності заборгованості за поставлений за Договором Товар у сумі 71 110,51 євро, однак, Відповідач незгодний із сумою заборгованості, зазначеною Позивачем у гривневому еквіваленті;

2. ТОВ «МГЗ» просить у задоволенні решти позовних вимог ПАТ «ЕПОС» відмовити.

Заперечення відповідача ґрунтуються на підставі статей 530, 613, 616, 627 Цивільного кодексу України та мотивовані, зокрема, таким: відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Договору та умов Додатку № 1 Постачальник зобов`язаний був для оплати третього платежу у сумі 71 110,62 євро надати Покупцю рахунок для оплати зазначеної суми у гривнях, розрахованої за курсом НБУ на дату поставки Товару (на 15.02.2022). Але такого рахунку Постачальником надано не було. Натомість ПАТ «ЕПОС» було надано два рахунки: у січні 2022 року - рахунок № 33 від 27.01.2022 на суму 84 420,66 грн та у лютому - рахунок № 72 від 15.02.2022 на суму 2 210 076,74 грн. Пункт 2.4 Договору встановлює право Покупця затримати оплату Товару у разі затримки надання Постачальником товаросупровідних документів, зазначених у п. 3.3 Договору, на кількість днів затримки надання Постачальником оригіналів всіх товаросупровідних документів. Отже, оскільки, постачальник не виконав, умови Договору (не надав рахунок), необхідні для виконання покупцем своїх зобов`язань щодо здійснення третього платежу, у покупця виникло право затримати платіж до надання постачальником рахунку. Таким чином, користуючись правом, встановленим п. 2.4 Договору, відповідач стверджує про відсутність прострочення третього платежу.

10.01.2023 до суду від позивача надійшла така кореспонденція:

- клопотання № 01029-4 від 09.01.2023 про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції;

- заява № 01029-5 від 10.01.2023 за змістом якої товариство повідомило суду адресу електронної пошти представника позивача, який братиме участь у судовому засіданні.

Щодо клопотання № 01029-4 від 09.01.2023 суд вважає за необхідне зауважити, що клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 10 січня 2023 року, в режимі відеоконференції, було задоволено судом ухвалою від 13.12.2022.

Ухвалою суду від 10.01.2023 було закрито підготовче провадження у даній справі, з призначенням її до судового розгляду по суті на 07 лютого 2013 року о 10:20.

02.02.2023 до суду від представника відповідача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 02.02.2023.

03.02.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на яку суд відреагував відповідною ухвалою від 07.02.2023.

В судовому засіданні 07.02.2023, проведеному за участю представників позивача та відповідача, судом було розпочато розгляд справи № 915/393/22 по суті, заслухано вступні слова учасників справи, з`ясовано обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та розпочато дослідження в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, доказів, якими вони обґрунтовуються.

За результатами проведеного засідання судом було оголошено перерву до 14 лютого 2023 року о 12:30.

13.02.2023 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 13.02.2023 (вх. № 1657/23) щодо суми боргу, яка визнається відповідачем у гривні.

В судовому засіданні 14.02.2023, проведеному за участю представників обох сторін, судом продовжено дослідження в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, доказів, якими вони правові позиції позивача та відповідача, заслухано пояснення представників.

За результатами проведеного засідання судом було оголошено перерву до 07 березня 2023 року о 12:10.

01.03.2023 до суду від представника відповідача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

06.03.2023 на офіційну електронну пошту суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 06.03.2023 (вх. № 2646/23).

07.03.2023 на офіційну електронну пошту суду від позивача надійшли письмові пояснення № 01029-7 від 06.03.2023.

07.03.2023 в засіданні, за участю представників обох учасників справи, суд заслухав заключні слова сторін та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 07.03.2023 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях представників учасників справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «ЕПОС», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», як покупцем, був укладений Договір поставки № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором і Додатками № 1 і № 1А до нього, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити «Цистерну напівпричеп РАНС-100» в комплекті з «Самовсмоктуючою мотопомпою на візку S 80+50 F31RZE+TEB5», іменовані в подальшому - Товар, у строки та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1). Номенклатура Товару, одиниця виміру, кількість, ціна одиниці Товару, загальна вартість Товару, а також технічні умови, що встановлюють вимоги до якості Товару, вказуються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2).

За умовами наведеного Договору:

- загальна сума Договору складає 6 056 544,00 грн (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч гривень 00 коп., включно з ПДВ 20 %) (п. 2.1);

- оплата Товару здійснюється покупцем на умовах, передбачених в Специфікації (Додаток) № 1 (п. 2.2);

- покупець має право затримати оплату Товару в разі затримки надання постачальником товаросупроводжуючих документів, вказаних в п. 3.3 Договору, на кількість днів затримки надання постачальником оригіналів усіх товаросупроводжуючих документів (п. 2.4);

- вартість імпортного Товару, що поставляється відповідно до даного договору і Додатків № 1, 1А, визначається в валюті виробника (Євро). Оплата Товару здійснюється в гривнях України і розраховується по курсу, встановленому Міжбанком України на дату, визначену у Специфікації № 1 (п. 2.6);

- у випадку визначення вартості Товару в іноземній валюті при порушенні строків поставки, вартість Товару у гривні розраховується, виходячи із найменшого з курсів, встановлених на узгоджений в договорі/специфікації або фактичний день поставки (п. 3.7);

- поставка Товару здійснюється на умовах СРТ - склад покупця, 57286, Україна, Миколаївська область, Вітовський район, с. Галицинове, вул. набережна, 64, ТОВ «МГЗ» (у відповідності з Інтеркомс 2010 р.) (п. 3.1);

- постачальник зобов`язується поставити Товар у строк, вказаний у специфікації № 1 (п. 3.2);

- разом з Товаром постачальник зобов`язаний передати оригінали таких товаросупроводжуючих документів (українською мовою): рахунок; видаткову накладну, документи, що підтверджують якість Товару; товарно-транспортну накладну/декларацію перевізника; оригінал паспорта заводу-виробника; посібник з експлуатації; Додатково для перереєстрації Товару (транспортного засобу): свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (вторинна реєстрація); установчі документи постачальника; довіреність (п. 3.3);

- право власності на Товар переходить до покупця від дати здійснення поставки і підписання видаткової накладної покупцем, що підтверджує приймання-передачу Товару (п 3.4);

- датою постачання вважається дата надходження Товару на склад покупця, що підтверджується підписанням зі сторони покупця видаткової накладної (п. 3.5);

- поставка товару відповідно до Специфікації №1 буде здійснюватися двома партіями у строки, вказані в даній Специфікації (п. 3.6);

- у разі порушення Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором і діючим законодавством України. Порушенням Договору вважається його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, передбачених даним Договором (п. 61);

- у випадку порушення строків оплати поставленого Товару з вини покупця, останній сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5 % несплаченої суми (п. 6.2);

- сторони звільняються від відповідальності, передбаченої даним Договором за повне або часткове порушення Договору, якщо доведуть, що таке порушення відбулося внаслідок обставин непереборної сили, за умови, що їх настання і тривалість були підтверджені Торгово-промисловою палатою України (п. 7.1);

- під обставинами непереборної сили маються на увазі надзвичайні події зовнішнього характеру, що виникають без вини сторін, не за волею та бажанням сторін, які сторона не могла ні передбачати, ні запобігти, включаючи стихійні явища природного характеру (землетруси, урагани тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, епідемії тощо), обставини суспільного характеру (військові дії, блокади, антитерористичні операції, громадські заворушення тощо), а також видання забороняючих чи обмежувальних нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні чи незаконні заборони зазначених органів, які перешкоджають виконанню сторонами цього Договору (п. 7.1.1);

- сторона, яка зазнала впливу обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше 5 днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону. Повідомлення має містити дані про настання та характер обставин непереборної сили та можливі їх наслідки. У разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення сторона втрачає право посилатися на такі обставини як підстави, що звільняють її від відповідальності за Договором (п. 7.2);

- виконання сторонами зобов`язань за Договором, що підпадають під дію обставин непереборної сили, буде припинено на період дії зазначених обставин, за умови, що стороною було вжито всіх розумних заходів щодо належного виконання Договору (п. 7.3);

- якщо обставини непереборної сили продовжуються 30 днів поспіль, сторони зобов`язані в 10-ти денний термін обговорити та погодити міри, які необхідно прийняти за виконання ними своїх зобов`язань або припинити дію Договору (п. 7.4);

- у цьому випадку сторона, яка зазнала впливу обставин непереборної сили, на підтвердження їх настання та строку зобов`язана надати відповідний документ Торгово-промислової палати України, а також документи, що підтверджують свій намір своєчасно здійснити виконання договірних зобов`язань та інші документи, які можуть мати доказове значення (п. 7.5);

- даний Договір вважається укладеним і вступає в силу від дати його підписання сторонами і скріплення підписами сторін (п. 9.1);

- строк дії даного Договору до 31.12.2022 р. (п. 9.2);

- закінчення строку Договору не звільняє сторони від обов`язку виконати свої зобов`язання по даному Договору, а також від відповідальності за його порушення (п. 9.3).

Додатком до Договору № 1 виступила Специфікація № 1 від 16.07.2021, якою сторони погодили, зокрема, таке:

- вартість Товару за цією Специфікацією визначена у сумі 178 538,51 Євро з ПДВ. Вартість товару, вказана в євро, є твердою та зміні не підлягає (п. 1);

- загальна орієнтовна вартість Товару за даною специфікацією у гривнях становить: шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сорок чотири грн 00 коп. (за курсом Міжбанку на 01.03.2021р. - 33,9229 грн/Євро);

- оплата Товару здійснюється у такому порядку: аванс у розмірі 40% від суми, зазначеної в цій Специфікації, у сумі еквівалентній 71 415,40 євро, по курсу НБУ на день виставлення рахунку Постачальником оплачується у гривнях протягом 5 банківських днів з дати підписання цієї Специфікації. Постачальник у день зарахування на його банківський рахунок авансу покупця зобов`язаний оформити та зареєструвати в ЄДРПН податкову накладну на суму зобов`язань та ПДВ постачальника за отриманим авансом (п. 3.1); аванс у розмірі 20% від суми, зазначеної в цій Специфікації, у сумі еквівалентній 35 707,70 євро, за курсом НБУ на день виставлення рахунку постачальником оплачується у гривнях за фактом приймання Товару на заводі «MERPOZET Koscian S.A.» (Польща) протягом 5 банківських днів з моменту підписання обома сторонами Акту про приймання Товару за якістю. … (п. 3.2); решту 40% в сумі, еквівалентній 71 415,41 євро, за курсом НБУ на дату поставки Товару замовник оплачує у гривнях протягом 20 банківських днів з дати поставки Товару, на підставі рахунку постачальника (з дотриманням умов пунктів 2.2, 2.6 і 2.7 Договору), підписаної сторонами видаткової та товарно-транспортної накладних на постачання Товару, а також зареєстрованих в ЄДРНП податкових накладних на суми зобов`язань з ПДВ постачальника з отриманих авансів та постачання Товару за цією специфікацією (п. 3.3);

- строк виконання постачальником зобов`язання з поставки Товару на умовах, визначених у п. 3.1 Договору, становить 240 календарних днів для «Цистерна напівпричіп РАНС - 100» та 60 робочих днів для «Самовсмоктувальна мотопомпа на візку S 80+50 F31RZE+TEB5» з дати перерахування авансу згідно з п. 3.1 цієї Специфікації (п. 4);

- у разі виникнення протиріччя між положеннями цієї Специфікації та Договору підлягає застосуванню ця Специфікація (п. 5).

У подальшому, 29 вересня 2021 року між сторонами було погоджено та підписано Додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої було викладено в новій редакції Специфікацію № 1 до Договору.

Зі змісту вказаної редакції Специфікації № 1 до Договору вбачається, що ціна за Цистерну напівпричіп РАНС-100 складає 142 432,40 Євро (без ПДВ) або 4 831 720,00 грн (без ПДБ), а всього із ПДВ 20% - 5 798 064,00 грн, що еквівалентно 170 918,88 Євро (по курсу Міжбанку на 01.03.2021 - 33,9229 грн/Євро), ціна за Самовсмоктуючу мотопомпу на візку S 80+50 F31RZE+TEB5 складає 6 032,21 Євро (без ПДВ) або 204 630,00 грн (без ПДВ), а всього із ПДВ 20% - 245 556,00 грн, що еквівалентно 7 238,65 Євро (по курсу Міжбанку на 01.03.2021 - 33,9229 грн/Євро).

Також, відповідно до умов Специфікації № 1 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.09.2021), сторони погодили, зокрема, таке:

- вартість Товару за цією Специфікацією визначена у сумі 178 157,53 Євро з ПДВ. Вартість товару, вказана в євро, є твердою та зміні не підлягає (п. 1);

- загальна орієнтовна вартість Товару за даною специфікацією у гривнях становить: шість мільйонів сорок три тисячі шістсот двадцять гривень 00 коп. (за курсом Міжбанку на 01.03.2021р. - 33,9229 грн/євро) (п. 2);

- оплата Товару здійснюється у такому порядку: аванс на суму 2 329 327,55 грн з ПДВ, зазначену в цій Специфікації, у сумі еквівалентній 71 415,40 євро, за курсом НДУ на день виставлення рахунку постачальником оплачується в гривнях протягом 5 банківських днів з дати підписання цієї Специфікації. Постачальник у день зарахування на його банківський рахунок авансу покупця зобов`язаний оформити та зареєструвати в ЄДРПН податкову накладну на суму зобов`язань з ПДВ постачальника з отриманого авансу (п. 3.1); аванс у сумі еквівалентній 35 631,51 євро за курсом НБУ на день виставлення рахунку Постачальником оплачується в гривнях за фактом приймання Товару на заводі «MERPOZET Koscian S.A.» (Польща) протягом 5 банківських днів з моменту підписання обома сторонами Акту про приймання Товару за якістю. Постачальник у день зарахування на його банківський рахунок авансу покупця зобов`язаний оформити та зареєструвати в ЄДРПН податкову накладну на суму зобов`язань із ПДВ постачальника з отриманого авансу. … (п. 3.2); решту 71 110,62 євро, за курсом НБУ на дату поставки Товару замовник оплачує в гривнях протягом 20 банківських днів з дати поставки Товару, на підставі рахунку постачальника (з дотриманням умов пунктів 2.2, 2.6 та 2.7 Договору), підписаної видаткової та товарно-транспортної накладних на постачання Товару, а також зареєстрованих у ЄДРПН податкових накладних на суми зобов`язань з ПДВ постачальника з отриманих авансів та постачання Товару за даною специфікацією (п. 3.3);

- строк виконання Постачальником зобов`язання з поставки Товару на умовах, визначених у п. 3.1 Договору, становить 240 календарних днів для «Цистерна напівпричіп РАНС - 100» та 120 робочих днів для «Самовсмоктувальна мотопомпа на візку S 80+50 F31RZE+TEB5» з дати перерахування авансу згідно з п.3.1 цієї Специфікації (п. 4);

- у разі виникнення протиріччя між положеннями цієї Специфікації та Договору підлягає застосуванню ця Специфікація (п. 5);

- у всьому, що не обумовлено цією Специфікацією, керуватися вимогами Договору № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16.06.2021р. (п. 6);

- дія цієї Специфікації поширюється на відносини Сторін, що виникли з 16.06.2021р. (п. 7).

Вищенаведений Договір, із Додатком та Додатковою угодою до нього, скріплені підписами і печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, а також пені, інфляційних втрат та процентів річних, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин виконання укладеного між сторонами договору поставки, зокрема, в частині повноти та своєчасності здійснення покупцем розрахунків за поставлений товар.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- Договір поставки № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16.06.2021 зі Специфікацією № 1 та додатковою угодою № 1 від 29.09.2021 до нього;

- рахунки на оплату: № 349 від 16.06.2021, № 678 від 17.12.2021, № 33 від 27.01.2022, № 72 від 15.02.2022;

- банківські виписки по особовим рахункам;

- видаткова накладна № 47 від 15.02.2022

- податкові накладні № 76 від 24.06.2021, № 47 від 28.12.2021, № 60 від 30.12.2021, № 32 від 15.02.2022, з доказами їх реєстрації в ЄРПН;

- акт здачі-приймання на якість і комплектність обладнання від 16.12.2021, від 16.02.2022, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2021;

- товарно-транспортні накладні;

- листи позивача № 80 від 14.02.2022, № 94 від 22.02.2022, № 104 від 25.03.2022;

- претензія № 203 від 26.07.2022 на погашення заборгованості.

Відповідач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- платіжні доручення № 033309 від 24.06.2021, № 07185 від 28.12.2021;

- видаткові накладні № 617 від 30.12.2021, № 47 від 15.02.2022;

- претензія № МГЗ-Вих-01-22-081 від 31.01.2022;

- наказ № МГЗ-22-Н072/01/СЦМ-22-Н127/01/ВИТ-Н026/01/ЦОМ-22-Н013/01/ОХОРОНА МГЗ-22-Н062/01 від 23.03.2022 «про організацію діяльності підприємства в умовах військового стану»;

- листи відповідача № МГЗ-Вих-01-22-337 від 27.04.2022, № МГЗ-Вих-01-22-371 від 11.05.2022;

- листи АТ «Райффайзен Банк» № В6/19-2892 від 21.04.2022, № 97-5-4/1720 від 16.11.2022, довідка АТ «Райффайзен Банк» № В6/19-2113 від 16.03.2023, листи Національного Банку України № 25-0005/24007 від 28.03.2022, № 25-0005/74848 від 26.10.2022, 25-0005/73003 від 19.10.2022;

- листи Міністерства економіки України № 3101-03/71509-01 від 25.10.2022, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 25/4-23/13418-22 від 05.10.2022, Миколаївської обласної державної адміністрації № 3087/20.14-05-24/4-22 від 19.10.2022;

- акт збільшення вартості обладнання від 14.03.2022.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку (купівлю-продаж).

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З матеріалів справи судом було встановлено таке.

Згідно з умовами Договору (п. 3.1 Специфікації № 1), 16.06.2021 позивач виставив відповідачу рахунок № 349 на оплату 2 329 327,55 грн з ПДВ (товар: Цистерна напівпричіп РАНС-100 (0,4 компл) та Самовсмоктуюча мотопомпа на візку S 80+50 F31RZE+TEB5, в комплекті з шлангом 6м+50м, з швидко знімним з`єднанням (0,4 компл)).

24.06.2021 відповідач сплатив позивачу цей аванс за товар у розмірі 2 329 327,55 грн, що було еквівалентно 71 415,40 Євро на курсу НБУ на день вставлення вищевказаного рахунку.

На підтвердження здійснення зазначеної оплати позивачем до матеріалів справи надано банківську виписку та податкову накладну з доказами її реєстрації в ЄРПН. Відповідачем надано платіжне доручення № 033309 від 24.06.2021.

Після укладання між сторонами Додаткової угоди № 1 від 29.09.2021 до Договору, позивачем 27.12.2021 було виставлено відповідачу за умовами п. 3.2 Специфікації № 1, рахунок № 678 на оплату суми 1 099 000,48 грн з ПДВ (товар: Цистерна напівпричіп РАНС-100 (0,2 компл) та Самовсмоктуюча мотопомпа на візку S 80+50 F31RZE+TEB5, в комплекті з шлангом 6м+50м, з швидко знімним з`єднанням (0,2 компл)).

24.06.2021 відповідач сплатив позивачу цей аванс за товар у розмірі 1 099 000,48 грн, що було еквівалентно 35 631,51 Євро на курсу НБУ на день вставлення вищевказаного рахунку.

На підтвердження здійснення зазначеної оплати позивачем до матеріалів справи надано банківську виписку та податкову накладну з доказами її реєстрації в ЄРПН. Відповідачем надано платіжне доручення № 07185 від 28.12.2021.

Отже, всього було сплачено покупцем постачальнику за товар грошові кошти в сумі 3 428 382,03 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов вищенаведеного Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 5 722 825,43 грн, що вбачається з таких доказів:

- за видатковою накладною № 617 від 30.12.2021 позивачем було передано відповідачу Самовсмоктуючу мотопомпу на візку S 80+50 F31RZE+TEB5, в комплекті з шлангом 6м+50м, з швидко знімним з`єднанням, вартістю 228 484,36 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною № 47 від 15.02.2022 позивачем було передано відповідачу Цистерну напівпричіп РАНС-100 вартістю 5 494 341,12 грн з ПДВ.

Після постачання товару за видатковими накладними позивач виставив відповідачу рахунки на оплату:

- рахунок № 33 від 27.01.2021 - на оплату залишкової суми за самовсмоктуючу мотопомпу в розмірі 84 420,66 грн, в т.ч. ПДВ, що еквівалентно 2 743,07 Євро (по курсу НБУ на дату поставки - 30.12.2021 - 30,776 грн/Євро: 2 743,07 Євро * 30,776 = 84 420,72 грн);

- рахунок № 72 від 15.02.2022 - на оплату залишкової суми за Цистерну напівпричіп РАНС-100 в розмірі 2 210 076,74 грн, в т.ч. ПДВ, що еквівалентно 68 367,55 Євро (по курсу НБУ на дату поставки - 15.02.2022 - 32,3264 грн/Євро: 68 367,55 Євро * 32,3264 = 2 210 076,77 грн).

Отже, відповідно до виставлених рахунків, загальний залишок грошових коштів, що підлягав до сплати в Євро склав 71 110,62 Євро, що узгоджується зі змістом п. 3.3 Специфікації № 1 до Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.09.2021).

Натомість, як стверджує позивач, відповідач вищенаведені рахунки не оплатив, у зв`язку із чим у останнього утворилася заборгованість по оплаті за поставлений товар, а саме:

- за самовсмоктуючу мотопомпу в сумі 84 420,66 грн;

- за Цистерну напівпричіп РАНС-100 в сумі 2 210 076,74 грн.

Відповідач зі свого боку наполягає на тому, що позивач не виконав умови пунктів 3.2, 3.3 Договору, не надав рахунок для виконання покупцем своїх зобов`язань щодо здійснення третього платежу, що дає право покупцеві затримати платіж до надання постачальником цього рахунку.

Отже, відповідач, користуючись правом, встановленим п. 2.4 Договору стверджує про відсутність прострочення третього платежу.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом взято до уваги заперечення відповідача про відсутність прострочення третього платежу за Договором, у зв`язку із тим, позивач не виконав умови пунктів 3.2, 3.3 Договору, не надав рахунок для виконання покупцем своїх зобов`язань щодо здійснення третього платежу, що дає право покупцеві затримати платіж до надання постачальником цього рахунку.

Однак суд відхиляє зазначені аргументи.

При цьому, суд вважає слушними доводи позивача, про те, що попри наявність у п. 3.3 Специфікації №1 до Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.09.2021) зазначеного залишку, який підлягав сплаті за поставку усього Товару у сумі, еквівалентній 71 110,62 Євро, вказане не свідчить про те, що дана сума підлягала сплаті за одним єдиним рахунком. Натомість, оскільки поставка товару відбувалася частинами і під них були виписані відповідні документи, що було визначено Договором, то позивачем правомірно і не усупереч умовам Договору було виставлено відповідачу два окремих рахунка, що разом складало залишкову суму за увесь Товар.

Відтак, зобов`язання відповідача щодо оплати позивачу за Самовсмоктуючу мотопомпу виникло з 01.02.2022, а за Цистерни напівпричепу - з 18.03.2022.

Суд наголошує, що наведені відповідачем заперечення не спростовують факту прийняття товару у спірних правовідносинах та його обов`язку сплати кошти за отриманий товар.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за поставлений товар не представив, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо невиконання останнім умов договору, на які посилався у відзиві суду не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 (заява № 4241/03) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За такого, суд дійшов висновку про те, що всі інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище зроблених висновків суду, а тому до уваги судом не приймаються.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності оплати за поставлений товар за договором поставки № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16.06.2021 товар (за самовсмоктуючу мотопомпу в сумі 84 420,66 грн та за Цистерну напівпричіп РАНС-100 в сумі 2 210 076,74 грн), в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача:

1. Інфляційні втрати в загальному розмірі 261 386,17 грн, у тому числі:

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за самовсмоктуючу мотопомпу за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року на суму 15 194,89 грн;

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за Цистерну напівпричіп РАНС-100 за період з квітня 2022 року по серпень 2022 року на суму 246 191,28 грн.

2. 3 % річних в загальному розмірі 36 144,12 грн, у тому числі:

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за самовсмоктуючу мотопомпу за період з 01.02.2022 по 23.09.2022 на суму 1 630,59 грн;

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за Цистерну напівпричіп РАНС-100 за період з 18.03.2022 по 29.03.2022 на суму 34 514,53 грн.

3. Пеню в загальному розмірі 114 724,87 грн, у тому числі:

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за самовсмоктуючу мотопомпу за період з 01.02.2022 по 23.09.2022 (з урахуванням обмеження розміру пені - не більше 5 % несплаченої суми) на суму 4 221,03 грн;

- за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за Цистерну напівпричіп РАНС-100 за період з 18.03.2022 по 29.03.2022 (з урахуванням обмеження розміру пені - не більше 5 % несплаченої суми) на суму 110 503,84 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та процентів річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

За перевіркою суду, позивачем відповідні розрахунки проведено правильно, а, отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені, суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку порушення строків оплати поставленого Товару з вини покупця, останній сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 5 % несплаченої суми.

Отже, на підставі статті 549 ЦК України, статті 230 ГК України та відповідних положень Договору позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Перевіривши розрахунки відповідача, суд встановив, що такі розрахунки проведені правильно, у відповідності до погоджених сторонами умов Договору.

Водночас, суд зауважує, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на наявність форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності, зазначаючи, зокрема, про таке.

Початок військової агресії РФ проти України та введення воєнного стану в країні не могло не вплинути на умови та можливість виконання зобов`язань сторонами господарських договорів. Територія ТОВ «МГЗ» з початку війни опинилося під багаторазовими обстрілами та зазнала значних ушкоджень. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України ТОВ «МГЗ» припинило виготовлення готової продукції (глинозему металургійного), наразі перебуває в стані зупиненого виробничого циклу та не має доходу.

Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідач посилається на те, що ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договорам, виконання яких настало згідно з умовами договорів, контрактів, угод, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також, відповідач зазначає, що на виконання п. 15 постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» було зупинено здійснення видаткових операцій за всіма рахунками ТОВ «МГЗ».

Крім того, товариство стверджує, що у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин відповідач неодноразово звертався до позивача, керуючись умовами п. 7.4 Договору, з проханням узгодити подальший порядок виконання договірних зобов`язань шляхом підписання додаткової угоди про відстрочення платежу на період до припинення форс-мажорних обставин (воєнного стану). Однак зазначені звернення ТОВ «МГЗ» залишились без відповіді.

Отже, на переконання відповідача, засвідчені листом ТПП України від 28.02.2022 форс-мажорні обставини, спричинили неможливість виконання договірних зобов`язань з боку ТОВ «МГЗ», тому ці обставини непереборної сили є підставою для звільнення відповідача від встановленої Договором відповідальності.

Дослідивши відповідні аргументи відповідача суд вважає за необхідне зауважити на такому.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 Договору сторони звільняються від відповідальності, передбаченої даним Договором за повне або часткове порушення Договору, якщо доведуть, що таке порушення відбулося внаслідок обставин непереборної сили, за умови, що їх настання і тривалість були підтверджені Торгово-промисловою палатою України.

Сторона, яка зазнала впливу обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше 5 днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону. Повідомлення має містити дані про настання та характер обставин непереборної сили та можливі їх наслідки. У разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення сторона втрачає право посилатися на такі обставини як підстави, що звільняють її від відповідальності за Договором

Суд наголошує, що доказів повідомлення покупцем постачальника про настання форс-мажорних обставин, в тому числі і протягом встановленого договором (п. 7.2) 5 денного строку з моменту їх настання відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку до матеріалів справи не надано. При цьому, суд акцентує увагу, що п. 7.2. Договору сторони погодили, що у разі не повідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання таких обставин позбавляє відповідну сторону права посилатися на форс-мажор у майбутньому.

Листи, які надані відповідачем до відзиву, по-перше, датовані 27.04.2022 та 11.05.2022, що значно перевищує встановлений Договором 5 денний строк; по-друге, не мають доказів їх направлення позивачу.

Надана відповідачем до додаткових пояснень б/н від 06.03.2023 (вх. № 2646/23) роздруківка електронного листа від 28.04.2022 до розгляду судом не приймається, у відповідності до приписів ч. 8 ст. 80 ГПК України, з огляду на подання вказаного доказу поза встановленим строком.

Крім того, щодо посилань відповідача, що порушення зобов`язань за Договором сталося внаслідок дії непереборної сили - військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на території України, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасної сплати за оренду нерухомого майна.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

В матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за Договором, шляхом видачі відповідного сертифіката.

При цьому, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору буде недостатньо.

Зокрема, з цього приводу в постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначено: «... Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

З огляду на викладене, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

При цьому, відповідно до законодавства відсутність коштів у відповідача та зупинення ним господарської діяльності не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані і безпідставні посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин та звільнення його від відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення виконання грошового зобов`язання перед позивачем за Договором.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на необхідність застосування при розподілі судових витрат у даній справі положень ст. 130 ГПК України оскільки у межах даної справи відповідач лише частково визнав позовні вимоги позивача, що приписами відповідної норми не передбачено.

Позивач під час розгляду справи по суті також заперечував проти застосування відповідних приписів ГПК України.

Таким чином, у зв`язку з тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача судові витрати в частині відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003) на користь Приватного акціонерного товариства «ЕПОС» (09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Толстого, буд. 44; ідентифікаційний код 24221705) за Договором поставки № НГЗ-Д-21-217/8310Р4195 від 16 липня 2021 року грошові кошти в загальній сумі у сумі 2 706 752,56 грн, а саме:

- за самовсмоктуючу мотопомпу у сумі 84 420,66 грн - основного боргу, 15 194,89 грн - інфляційних втрат, 4 221,03 грн - пені, 1 630,59 грн - 3% річних, усього: 105 467,17 грн;

- за Цистерну напівпричепу РАНС-100 у сумі 2 210 076,74 грн - основного боргу, 246 191,28 грн - інфляційних втрат, 110 503,84 грн - пені, 34 513,53 грн - 3% річних, усього: 2 601 285,39 грн;

а також 40 601,30 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ЕПОС» (09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Толстого, буд. 44; ідентифікаційний код 24221705).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003).

У зв`язку з участю головуючого у даній справі судді Смородінової О.Г. у навчанні суддів 17.03.2023 та 20.03.2023 на підставі наказу Господарського суду Миколаївської області № 6-в від 17.03.2023, повне рішення складено та підписано судом 21.03.2023.

Суддя О.Г. Смородінова