УХВАЛА

17 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4058/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-Експедиторська компанія "Вертикаль" (далі - ТОВ "ТЕК "Вертикаль")

на рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2022 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023

за позовом ТОВ "ТЕК "Вертикаль"

до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця)

про стягнення 177 425,88 грн.,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ТОВ "ТЕК "Вертикаль" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/4058/22, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01.01.2022 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 481 грн.

Предметом позову у даній справі є стягнення 177 425,88 грн., а, отже, ціна позову у справі № 910/4058/22 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами

ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України.

У касаційній скарзі заявник зазначає про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених підпунктами "а", "в" частини третьої статті 287 ГПК України:

необхідно сформувати висновок Верховного Суду щодо обрахунку штрафу за несвоєчасну доставку згідно пункту 116 Статуту залізниць України (підпункт "а" частини третьої статті 287 ГПК України);

справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для скаржника (підпункт "в" частини третьої статті 287 ГПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "ТЕК "Вертикаль" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Залізниці про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в сумі 181 181,76 грн. у зв`язку з прибуттям вантажу із запізненням, а саме з простроченням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України (далі - Статут) та Правилами обчислення термінів доставки вантажів (далі - Правила).

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.10.2022 у справі №910/4058/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023, позов задоволено частково. Стягнуто із Залізниці на користь ТОВ "ТЕК "Вертикаль" штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 14 785,49 грн.

Приймаючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

на виконання умов договору Залізниця доставила на адресу одержувача протягом січня місяця 2022 року вантаж згідно з такими залізничними накладними: № 40822330, 40961302, 40609760, 40698250, 40698268, 40818395 (досилочна накладна), 40680076, 40554354, 40540817, 42978973, 42725929, 42593483;

вантаж доставлено Залізницею з простроченням терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту та Правилами, у зв`язку з чим ТОВ "ТЕК "Вертикаль" згідно з наданим розрахунком на підставі статті 116 Статуту нараховано Залізниці штраф за несвоєчасну доставку вантажу на загальну суму 177 425,88 грн. Розрахунки проведені ТОВ "ТЕК "Вертикаль" на фактично сплачені ним суми провізних плат та з урахуванням нарахованого (сплаченого) ПДВ в розмірі 20%;

суму штрафу необхідно нараховувати на суми провізної плати, яка у відповідності до вимог чинного законодавства зазначається в графі 31 залізничної накладної, тобто без урахування ПДВ. Відтак обґрунтованою та арифметично вірною є сума штрафу в розмірі 147 854,90 грн., нарахована Залізницею згідно з наданим розрахунком;

у зв`язку із збройною агресією російської федерації Залізниця зазнає значних збитків, у той час як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу, а відтак клопотання Залізниці про зменшення розміру неустойки підлягає частковому задоволенню, а розмір штрафу - зменшенню до 14 785,49 грн (10% від обґрунтованого розміру штрафу 147 854,90 грн.)

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції у тому, що вимоги підлягають частковому задоволенню із врахуванням часткового задоволення клопотання Залізниці про зменшення розміру штрафу, а із Залізниці на користь ТОВ "ТЕК "Вертикаль" слід стягнути 14 785, 49 грн. штрафу за прострочення терміну доставки вантажу.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи, які наведені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятим судовим рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

При цьому використання оціночних чинників, зокрема таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Щодо наведених у касаційній скарзі доводів стосовно того, що справа має для скаржника виняткове значення Суд зазначає, що незгода з рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ТЕК "Вертикаль" на рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/4058/22, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-Експедиторська компанія "Вертикаль" на рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/4058/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос