ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 Справа № 917/1244/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., секретар судового засідання Теницька С.В., розглянувши справу № 917/1244/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116

до відповідача Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради, вул. Гоголя, 26, село Великі Сорочинці, Миргородський р-н, Полтавська обл., 37645

про стягнення 715 809,82 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради про стягнення 715 809,82 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", з яких : 541 241,21 грн основний борг за листопад-грудень 2021 року, 68 285,50 грн пеня, 9 167,90 грн 3% річних, 97 115,21 грн інфляційні втрати.

Позовну заяву обґрунтовано тим, сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач оплату за поставлений природний газ в період з листопад-грудень 2021 року не здійснив, чим порушив умови Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2501.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копію типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»; копію Роздруківка з офіційного сайту Укрпошта - доказ направлення типового договору відповідачу; копію Список від 23.11.2021 згрупованих відправлень Укрпошта; копію акту №18508 приймання передачі природного газу за листопад 2021; Відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС; копію рахунку на оплату №31336 за період 1-30 листопада 2021; Відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС; копію коригуючого акту №24305 за листопад;Роздруківка з офіційного сайту Укрпошта - доказ вручення коригуючого актів та рахунку відповідачу; Список від 12.01.2022 згрупованих відправлень Укрпошта; копію акту №30794 приймання-передачі природного газу за грудень 2021; копію рахунку на оплату №1424 за період 1-31 грудня 2021; Роздруківку з офіційного сайту Укрпошта - доказ вручення акту та рахунку на оплату відповідачу; Список від 17.01.2022 згрупованих відправлень Укрпошта; копію розрахунку заборгованості по договору постачання газу ПОН від 29.10.2021; копію довіреності Швидкого О.С.; Архів ціни ПОН для непобутових споживачів; копію довідки від 07.02.2022; копію адвокатського запиту адвоката Літвінова Є.; копію відповіді на адвокатський запит №ТОВВИХ-22-6783 від 27.06.2022; копію довідки про об`єми поставленого газу; Роздруківка реєстру пар споживачів ПОН портфель; копію листа Ощадбанку від 01.08.2022 № 16/2-09/1600; Копія вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 07.06.2022 №119/4.3-7153-2022; Список від 06.06.2022 згрупованих відправлень Укрпошта Експрес підтверджуючий направлення вимоги відповідачу; копію опису листа з вимогою про сплату заборгованості; Інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ «форма №10 згідно з пунктом 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022 справу № 917/1244/22 розподілено судді Ківшик О.В..

Ухвалою суду від 11.10.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

07.11.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх № 8338).

З огляду на перебування судді Ківшик О.В. у відпустці до 17.01.2023 року, суд ухвалою від 18.01.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №917/1244/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки та строк їх виконання, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи, а.с. 44-46). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

13.02.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1887, вих. № 01-32/77 від 09.02.2023 року), де зазначено, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.07.2017 року №880 забезпечує ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 року № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року за № 809 і від 9 грудня 2020 року № 1236" пунктом 2 якої визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем, забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради (споживач) є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем, об`єми спожитого відповідачем природного газу з 01.11.2021 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийняла постанову № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України» на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44, ).

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі - «Кодекс ГТС»).

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді вебдодатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення зазначених дій вебдодаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, позивач як суб`єкт ринку природного газу має право доступ до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується:

- листом оператора ГТС від 27.06.2022 № ТОВВИХ-22-6783 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача за ЕІС-кодом останнього: 56XS000157О65007;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС- кодом.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної у системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до підпункту 4.2. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними і оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс ГТС) у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Тобто, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи і оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 1 жовтня 2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1102. Цією ж Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

З 01.12.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price. Ціна природного газу також підтверджується довідкою позивача (копії наявні у матеріалах справи).

Відповідно до пункту 4.3 договору Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо, якщо Сторонами це окремо обумовлено).

Позивач зазначає, що на виконання вказаного пункту ним направлялись на адресу Відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, однак останнім такі рахунки були проігноровані.

Порядок здійснення оплати визначений пунктом 4.4. Договору, яким передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

На виконання умов типового договору позивач в період з листопада 2021 року по грудень 2021 року поставив відповідачу природний газ в об`ємі 28,31281 тис.куб.м. на загальну суму 541 241,21 грн (копії актів наявні у матеріалах справи).

Відповідач в порушення умов договору за поставлений природний газ не розрахувався, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Наведена обставина стала причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради про стягнення 715 809,82 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", з яких : 541 241,21 грн основний борг за листопад-грудень 2021 року, 68 285,50 грн пеня, 9 167,90 грн 3% річних, 97 115,21 грн інфляційні втрати.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Отже, відносини між споживачем та постачальником після укладання договору регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно акту № 18508 приймання-передачі природного газу, коригуючого акту № 24115 та акту № 30794, позивач передав у власність відповідача в листопаді та грудні 2021 року природний газ обсягом 28,31281 тис.куб.м. на загальну суму 541 241,21 грн та належним чином виконав свої зобов`язання за типовим договором постачання природного газу.

На виконання пункту 4.3. договору позивачем надсилався на адресу відповідача рахунки на оплату поставленого природного газу, однак останнім такі рахунки були проігноровані. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рахунків та списками згрупованих відправлень.

Пунктом 4.4 типового договору споживач зобов`язався оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Суд встановив, що відповідач, порушуючи умови пункту 4.4 договору за отриманий природний газ не розрахувався, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ становить 541 241,21 грн. Станом на дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази її оплати.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за поставлений природний газ в розмірі 541 241,21 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У запереченні проти позову, відповідач посилається на те, що в порушення умов Договору Позивачем на адресу Відповідача рахунки на оплату поставленого природного газу у встановлений строк не направлялися. Крім того відповідач зазначив, що Позивачем у межах бюджетного періоду Відповідачу не було надано необхідних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань, а тому Відповідача позбавлено можливості здійснити реєстрацію бюджетних зобов`язань (оплата за природний газ за періоди: листопад 2021 року та грудень 2021 року).

Дані твердження відповідача судом як правомірні не оцінюються за наступного мотивування.

В матеріалах справи наявні копії списків згрупованих відправлень «рекомендовані листи» № 23.11.2021, № 12.01.2022 та № 17.01.2022 та квитанції Укрпошти.

Суд оцінює дані докази направлення відповідачу рахунків як належні, оскільки а ні Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою КМУ від 05.03.2009, а ні умови договору не зобов`язують позивача направляти контрагентам рахунки на оплату поставленого природного газу рекомендованим листом з описом складення.

Крім того, суд зазначає, що рахунок на оплату за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

І хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак за змістом статті 692 ЦК України та пункту 4.4 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу", а не рахунку.

Тому ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а значить не звільняє від обов`язку оплатити товар.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постанові від 29.04.2020 р у справі № 915/641/19.

Положеннями частини 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 97 115,21 грн інфляційних втрат нарахованих за період з 01.01.2022 до 31.07.2022 та 9 167,90 грн 3 % річних нарахованих за період з 01.01.2022 до 31.07.2022

Оскільки, наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично правильним, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 97 115,21 грн інфляційних втрат та 9 167,90 грн 3 %.

Також, позивач заявив до стягнення з відповідача 68 285,50 грн пені за період з 01.01.2022 до 31.07.2022.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 68 285,50 грн пені за період з 01.01.2022 до 31.07.2022 (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого газу по кожному окремому акту), суд прийшов до висновку, що розрахунок пені є арифметично правильним, відповідає приписам чинного законодавства України, а тому позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 541 241,21 грн основного боргу за листопад-грудень 2021 року, 68 285,50 грн пеня, 9 167,90 грн 3% річних, 97 115,21 грн інфляційні втрати, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 10 737,15 грн слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради (вул. Гоголя, 26, село Великі Сорочинці, Миргородський р-н, Полтавська обл., 37645, код ЄДРПОУ - 41276221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ - 40121452) основний борг у розмірі 541 241,21 грн; пеню у розмірі 68 285,50 грн, три проценти річних у розмірі 9 167,90 грн, інфляційні втрати у розмірі 97 115,21 грн та 10 737,15 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписане 20.03.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик