ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про скасування судового наказу

"17" березня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/149/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни (вх.02.3.1-02/1616/23 надійшла 06.03.2023) про скасування судового наказу від 24.02.2023 року.

у справі №907/149/23

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни суми 72 798,26 грн. боргу за Договором №261937-КС-003 від 20.08.2021 року про надання кредиту.

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

23.02.2023 р. до Господарського суду Закарпатської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни суми 72 798,26 грн. боргу за Договором №261937-КС-003 від 20.08.2021 року про надання кредиту.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 р. справу №907/149/23 передано на розгляд головуючому судді Ремецькі О.Ф.

24.02.2023 року Господарським судом Закарпатської області було видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суми 72 798,26 грн. боргу, з яких 31 653,96 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту, 41 144,30 грн. прострочених платежів по процентах за Договором №261937-КС-003 від 20.08.2021 року про надання кредиту та стягнення суми 268,40 грн. судових витрат.

06.03.2023 до Господарського суду Закарпатської області подано заяву Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни про скасування судового наказу від 24.02.2023 року.

Розглянувши заяву про скасування судового наказу, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

За змістом ч.2 ст.158 Господарського процесуального кодексу України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, копію судового наказу від 24.02.2023 р. Господарського суду Закарпатської області по справі №907/149/23 боржником отримано 06.03.2023 р.

Заявником подано заяву до суду 06.03.2023 року, тобто в межах законодавчо визначеного строку. Заява подана у строк та відповідає формі і змісту, визначеними статтею 157 ГПК України. Підстав для повернення заяви про скасування судового наказу у зв`язку з недотриманням заявником вимог до форми та змісту такої заяви, які передбачено ч.ч.3, 4, 5 ст.157 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Частиною 3 ст.158 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, положення Господарського процесуального кодексу України не ставлять в залежність можливість скасування судового наказу від обґрунтованості доводів боржника, викладених у заяві про скасування судового наказу. Пункт 5 ч.3 ст.157 Господарського процесуального кодексу України лише містить вимогу до боржника зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Враховуючи наведене в сукупності, приймаючи до уваги положення ст.158 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судового наказу від 24.02.2023 р. Господарського суду Закарпатської області у справі №907/149/23, виданого за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни суми 72 798,26 грн. боргу за Договором №261937-КС-003 від 20.08.2021 року про надання кредиту.

Крім цього, в поданій заяві боржник просить покласти на стягувача судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та витрати на правову допомогу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 статті 12 ГПК України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до статей 147, 148 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом (ст. 154 ГПК України).

Так, нормами статті 157 ГПК України врегульовано, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, якщо, зокрема, він наголошує на повній або частковій необґрунтованості вимог стягувача.

У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 158 ГПК України).

Аналіз наведених норм, свідчить про те, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер. Заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право і сам факт подання заяви боржником є достатньою підставою для скасування судового наказу, так як закон не зобов`язує суд на цій стадії перевіряти обґрунтованість заперечень боржника. Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

Отже, розгляд заяви про скасування судового наказу не є розглядом спору по суті, а лише свідчить про наявність спору, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, і відповідно приписами розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України не передбачено розподілу будь-яких судових витрат за результатами розгляду такої заяви. Як визначено ч. 3 ст. 158 ГПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує лише питання про поворот виконання судового наказу.

Приписи ж статті 129 ГПК України регулюють питання розподілу судових витрат між сторонами спору в залежності від результатів розгляду справи по суті, а відтак, в даному випадку, не підлягають застосуванню. Судові витрати, які понесені учасниками під час наказного провадження в подальшому можуть бути враховані та розподілені за результатами розгляду даного спору в порядку позовного провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки у силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ГПК України, покладається саме на сторони по справі.

За таких обставин, виходячи з того, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви боржника в частині стягнення зі стягувача судових витрат.

Керуючись ст. ст.157, 158, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни (вх.02.3.1-02/1616/23 надійшла 06.03.2023) про скасування судового наказу від 24.02.2023 року задовольнити частково.

2. Скасувати судовий наказ від 24.02.2023 р. Господарського суду Закарпатської області у справі №907/149/23, виданий за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Дзоф Віри Іванівни суми 72 798,26 грн. боргу за Договором №261937-КС-003 від 20.08.2021 року про надання кредиту.

3. У іншій частині заявлених вимог відмовити.

4. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», що відповідно до ч.2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України стягувач не позбавлений права на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

5. Повідомити товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», що згідно з ч. 2 ст.151 Господарського процесуального кодексу України у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

6. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскарженню в частині розподілу судових витрат.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.03.2023 р.

Суддя Ремецькі О.Ф.