УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 909/1178/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

у складі судді Малєєва О. В.

від 03.08.2022

та постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Галушко Н.А., Желік М.Б., Орищин Г.В.

від 10.01.2023

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль"

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль", оформленого протоколом від 09.07.2021 № 03/21

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль" (далі - Відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом від 09.07.2021 № 03/21.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023, у позові відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийняте Відповідачем 09.07.2021, тобто до набуття Позивачем права на частку у статутному капіталі товариства, а тому законний інтерес Позивача цим рішенням не порушений.

14 лютого 2023 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023. За змістом касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження.

14 лютого 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано колегії суддів: ОСОБА_2 - головуюча, Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

28 лютого 2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями замінено склад суду у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_2, справу передано колегії суддів: Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові

Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

За змістом касаційної скарги Позивач зазначає, що суд апеляційної інстанцій не застосував норму права без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у подібних правовідносинах.

Проте Позивач чітко не зазначив, які саме норми права суд апеляційної інстанції застосував без урахування зазначеного висновку Верховного Суду, не зазначив номер справи в якій було викладено висновок та не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Крім того, Позивач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, стосовно моменту виникнення законного інтересу у корпоративних правовідносинах, судовий захист такого інтересу з врахуванням положень чинного законодавства про спадкування частки у статутному капіталі товариства та реєстрацію спадкоємцем участі у товаристві.

Також Позивач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, стосовно переривання строку для прийняття спадщини, обчислення перебігу цього строку для корпоративних правовідносин.

Проте Позивач чітко не зазначив, які норми права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати в чому полягає непогодження із ним. Крім того, Позивач не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Крім того, Позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій фактично відмовились від дослідження доказів у справі (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України); суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання представника Позивача стосовно долучення до матеріалів справи Висновку судового експерта від 15.11.2022 (пункт 3 частини 3 статті 310 ГПК України); суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме: протоколу загальних зборів Відповідача №03/21, який на думку Позивача містить недостовірні відомості та має ознаки підробки документа (пункт 4 частини 3 статті 310 ГПК України).

Проте, Суд зазначає, що Позивач не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, Позивачу необхідно усунути недоліки поданої ним касаційної скарги шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 у справі №909/1178/21 залишити без руху.

2. Надати Позивачу строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська