РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2023Справа № 910/19434/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, )

до 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )

4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 )

6. ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 )

7. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 )

8. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 )

9. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_9 )

10. ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 )

про стягнення 78 710 514,95 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Гуленко Ю.М.

Від відповідача-1: Антоненко А.В.

Від відповідача-5: Бровко О.М.

Від відповідача-9: Бутко Д.Г.

Від відповідача-10: Крицька Я.О.

Від відповідачів-2-4, 6-8: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення 78 710 514,95 грн майнової шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 позовну заяву та додані до неї документи повернуто.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 скасовано, справу № 910/19434/20 передано до Господарського суду міста Києва.

12.10.2021 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2020.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 12.10.2021, справу №910/19434/20 передано для розгляду судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 залишено позов без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення ухвали суду, у визначений спосіб.

29.10.2021 через відділ діловодства суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

При цьому, судом встановлено, що відповідачами у даній справі є фізичні особи, що не є підприємцями.

02.11.2021 Господарський суд міста Києва звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та до Управління ДМС у Луганській області із запитами щодо доступу до персональних даних фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_11 ), ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ) та ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ) за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016, про надання відомостей щодо місця проживання (перебування) вищевказаних фізичних осіб.

18.11.2021 на електронну адресу суд від ВОМІРМП УДМС України у Луганській області надійшла інформація на запит суду, стосовно зареєстрованого місця проживання ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ), зокрема, повідомлено, що остання зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Разом з тим, 22.11.2021 через відділ діловодства суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУДМС в м. Києві та Київській області надійшла інформація на запити суду, стосовно зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_11 ) та ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19434/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; підготовче засідання призначено на 15.12.2021.

У підготовчому засіданні 15.12.2021 представник відповідача-1 підтримав клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з матеріалами справи, яке подано ним 15.12.2021 через відділ діловодства суду, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечень щодо задоволення даного клопотання не навів.

У засіданні суду 15.12.2021 представником ОСОБА_3 , адвокатом Самойленко К.А. повідомлено, що відповідачем-3 ОСОБА_3 змінено прізвище на ОСОБА_12 , у зв`язку із реєстрацією шлюбу, докази на підтвердження зміни прізвища довірителя зобов`язався надати на наступне судове засідання.

Представник відповідача-5 повідомив, що 15.12.2021 ним подано через відділ діловодства суду клопотання щодо відкладення розгляду справи, про продовження строку на подання відзиву на 15 днів з дати ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення підготовчого засідання.

Представник позивача заперечень щодо задоволення даного клопотання не навів.

Суд на місці ухвалив задовольнити клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, у задоволенні клопотання представника відповідача-5 про продовження строку на подання відзиву на 15 днів з дати ознайомлення з матеріалами справи відмовити, оскільки строк на подачу відзиву на позовну заяву відповідачами не закінчився та спливає лише 28.12.2021. Відомості про дані процесуальні дії занесено до протоколу судового засідання.

Крім того, у засіданні суду 15.12.2021 представник відповідача-5, адвокат Бровко О.М. заявив усне клопотання щодо призначення йому дати та часу ознайомлення з матеріалами справи. На відповідь судді стосовно того, що матеріали справи йому будуть надані в установленому порядку, висловився грубо та некоректно, що підтверджується технічним записом судового процесу.

Також суд зазначає, що представником відповідача-5, адвокатом Бровко О.М., письмового клопотання про ознайомлення з матеріалами справи у судовому засіданні надано не було.

Разом з тим представник відповідача-5, адвокат Бровко О.М. зухвало себе поводив, що виявлялось у порушенні порядку ведення судового засідання, встановленого суддею, некоректних висловлюваннях вказаного представника та проявах неповаги до суду.

Враховуючи викладене вище, суд визнав за необхідне попередити адвоката Бровко О.М. про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача-5, які передбачені ст. 132 ГПК України, у вигляді попередження, а в подальшому - за повторне вчинення таких дій - видалення із зали судового засідання.

Представник позивача подав клопотання про витребування виписки з Державного реєстру актів цивільного стану щодо наявності запису про реєстрацію факту смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації АДРЕСА_11 .

Розглянувши клопотання представника позивача про витребування виписки з Державного реєстру актів цивільного стану щодо наявності запису про реєстрацію факту смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації АДРЕСА_11 , суд вважає за необхідне його задовольнити з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Представники відповідачів 2-4, 6-10 у засідання суду 15.12.2021 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 відкладено підготовче засідання на 19.01.2022; витребувано у Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у строк до 11.01.2022: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо наявності запису про реєстрацію факту смерті щодо відповідача-8 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації АДРЕСА_11 .

28.12.2021 через відділ діловодства суду від ВОМІРМП УДМС України в Луганській області надійшла відповідь на запит.

30.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача-5 надійшов відзив на позовну заяву.

04.01.2022 через відділ діловодства суду від Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) надійшла відповідь на запит суду.

04.01.2022 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

06.01.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

17.01.2022 через відділ діловодства суду відповідачем-5 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

18.01.2022 через відділ діловодства суду від відповідача-9 надійшов відзив на позовну заяву.

18.01.2022 через відділ діловодства суду відповідачем-1 подано клопотання про закриття провадження у справі.

19.01.2022 через відділ діловодства суду відповідачем-10 подано клопотання про перенесення судового засідання.

Судове засідання 19.01.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Андреїшиної І.О. на лікарняному.

У зв`язку з перебуванням судді Андреїшиної І.О. у період з 19.01.2022 року до 24.01.2022 року включно на лікарняному, судом здійснено процесуальну дію, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з лікарняного - 25.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2022 призначено підготовче засідання на 09.02.2022.

27.01.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

01.02.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про закриття провадження та на клопотання про залишення позову без розгляду.

Також 03.02.2022 від відповідача-10 надійшов відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, відзив на позовну заяву відповідача-10 ОСОБА_10 , судом встановлено, що даний відзив, який надійшов до суду 03.02.2022, не має підпису відповідача-10.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 відзив на позовну заяву № б/н від 02.02.2022 ОСОБА_10 з додатками повернуто без розгляду.

У судовому засіданні 09.02.2022 судом поставлено на обговорення питання щодо померлої особи ОСОБА_11 .

Представник позивача заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники відповідачів-1, 5, 9 та відповідач-10 підтримали дане клопотання.

Відповідач-10 надала суду виправлений відзив на позовну заяву

Суд на місці ухвалив залучити даний відзив на позовну заяву до матеріалів справи, відомості про дану процесуальну дії занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача повідомив, що має намір підготувати клопотання про витребування інформації та про зупинення провадження у справі у письмовій формі.

Представники відповідачів 2-4, 6-8 у засідання суду 09.02.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2022 відкладено підготовче засідання на 16.02.2022.

10.02.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та направлення: - до Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву (за формою додаток № 23 до Інструкції № 1269/5) про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву (за формою додаток № 10 до Положення 1810/5) для отримання інформаційної довідки про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою з`ясування відомостей про відкриття спадкової справи ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), наявності спадкоємців та факту видачі свідоцтв про право на спадщину.

16.02.2022 від відповідача-9 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Представники відповідачів 1-8 у засідання суду 16.02.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

16.02.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача-5 подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з підозрою у представника на коронавірусну інфекцію COVID-19.

Суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необґрунтованістю підстав, відомості про дану процесуальну дії занесено до протоколу судового засідання.

Розглянувши клопотання позивача про витребування відомостей стосовно правонаступництва по зобов`язанню відшкодувати шкоду, заподіяну спадкоємцем - ОСОБА_11 , суд визнав його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 з метою з`ясування відомостей про відкриття спадкової справи ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), наявності спадкоємців та факту видачі свідоцтв про право на спадщину, направлено до Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву (за формою додаток № 23 до Інструкції № 1269/5) про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву (за формою додаток № 10 до Положення 1810/5) для отримання інформаційної довідки про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 зупинено провадження у справі № 910/19434/20 до надходження відповідей від Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори.

17.05.2022 через відділ діловодства суду від Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла відповідь на запит.

Також 06.06.2022 від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.07.2022.

04.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та направлення запиту приватному нотаріусу Охтень Тетяні Леонідівні (адреса: АДРЕСА_12 ) з метою з`ясування відомостей про особу спадкоємця померлої ОСОБА_11 та обсяг прийнятої спадкової маси про надання копії свідоцтва про право на спадщину № 421 від 02.09.2020, бланк НОП 503956 для долучення до матеріалів господарської справи № 910/19434/20.

У засіданні суду 04.07.2022 представник позивача підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити.

Представники відповідачів-1,5,9 та 10 поставили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Представники відповідачів 2-4, 6-8 у засідання суду 04.07.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про витребування відомостей про особу спадкоємця померлої ОСОБА_11 та обсяг прийнятої спадкової маси про надання копії свідоцтва про право на спадщину № 421 від 02.09.2020, суд визнав його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до інформаційної довідки № 69069471 від 30.05.2022, виданої Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою по смерті ОСОБА_11 відкрито спадкову справу № 65416808, місце заведення - м. Київ, приватний нотаріус Охтень Тетяна Леонідівна та видано свідоцтво про право на спадщину № 421 від 02.09.2020, бланк НОП 503956. Проте у вказаній довідці відсутні достовірні відомості про спадкоємця, якому видано дане свідоцтво. Отже, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи достовірних відомостей про спадкоємців відповідача - ОСОБА_11 , що перешкоджало належним чином вирішити питання правонаступництва, виконуючи завдання господарського судочинства, господарський суд дійшов висновку про звернення до приватного нотаріуса Охтень Тетяни Леонідівни для витребування копії свідоцтва про право на спадщину № 421 від 02.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 з метою з`ясування відомостей про особу спадкоємця померлої ОСОБА_11 та обсяг прийнятої спадкової маси постановлено витребувати у приватного нотаріуса Охтень Тетяни Леонідівни копію свідоцтва про право на спадщину № 421 від 02.09.2020, бланк НОП 503956 для долучення до матеріалів господарської справи № 910/19434/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення провадження у справі - задоволено, провадження у справі № 910/19434/20 зупинено до надходження відповіді від приватного нотаріуса Охтень Тетяни Леонідівни.

02.08.2022 через відділ діловодства суду від приватного нотаріуса Охтень Тетяни Леонідівни надійшла відповідь на запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 31.08.2022.

24.08.2022 засобами поштового зв`язку через відділ діловодства суду від відповідача-10 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, 30.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про заміну сторони правонаступником, зокрема, померлого відповідача у справі - ОСОБА_11 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , її спадкоємцем - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_11 .

У засіданні суду 31.08.2022 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача-10 про відкладення розгляду справи.

Представники відповідачів 1 та 5 поставили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача-10 про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні, оскільки відповідач-10 не обмежений у виборі повноважного представника для участі в судовому засіданні, а також те, що відповідач-10 у своїй заяві не наводить жодних належних та допустимих доказів наявності об`єктивних причин, за яких позбавлений можливості приймати участь у засіданні по справі №910/19434/20 у Господарському суді міста Києва.

Представник позивача підтримав клопотання про заміну сторони правонаступником та повідомив, що наразі відсутня інформація щодо адреси реєстрації правонаступника - спадкоємця ОСОБА_8 .

Представники відповідачів 1 та 5 поставили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 02.09.2020 приватним нотаріусом Охтень Т.Л. видано свідоцтво № 66348837 про право на спадщину за законом на ОСОБА_8 .

Отже, проаналізувавши норми закону, взявши до уваги, що заміна відповідача у справі його правонаступником в порядку ст. 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, а також встановлення судом обставини дотримання заявником присічного строку на заявлення вимоги до спадкоємця, встановленого ст. 1281 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність заміни ОСОБА_11 її правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із заміною відповідача-8 ОСОБА_11 , її правонаступником - ОСОБА_8 , суд визнав за необхідне звернутись до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Представники відповідачів 2-4, 6-10 у засідання суду 31.08.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 здійснено заміну відповідача-8 ОСОБА_11 у справі №910/19434/20 на її правонаступника - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ), постановлено звернутися до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 та відкладено підготовче засідання на 28.09.2022.

19.09.2022 засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на запит, відповідно до якої адресою відповідача-8 - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) є: АДРЕСА_13 .

28.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у підготовчому засіданні орієнтовно на три тижні, у зв`язку з необхідністю встановити вартість успадкованого майна, яке отримано ОСОБА_8 , з метою обмеження ступеня майнової відповідальності відповідача-8.

У засіданні суду 28.09.2022 представник позивача підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи, просив його задовольнити.

Представники відповідачів-1, 5 та відповідач-10 поставили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши дане клопотання, суд на місці ухвалив задовольнити дане клопотання, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Також представник позивача подав суду клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України.

Розглянувши дане клопотання, суд на місці ухвалив задовольнити клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Представники відповідачів 2-4, 6-9 у засідання суду 28.09.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 28.09.2022 відкладено підготовче засідання на 26.10.2022.

29.09.2022 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 28.09.2022, які долучено до матеріалів справи.

25.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

Представник позивача у судовому засіданні 26.10.2022 підтримав заяву про зміну предмету позову, просив прийняти її до розгляду.

У засіданні суду 26.10.2022 представник відповідача-1 повідомив, учасникам судового процесу необхідний час для ознайомлення із заявою про зміну предмету позову для надання відповідної правової позиції.

Суд на місці ухвалив прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Представники відповідачів 2-4, 6-8 у засідання суду 16.11.2022 не з`явилися, про призначене засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2022відкладено підготовче засідання на 16.11.2022.

14.11.2022 через відділ діловодства суду від відповідача-10 надійшов відзив на заяву про зміну позовних вимог.

Також 16.11.2022 на електронну адресу суду від відповідача-5 надійшли додаткові письмові пояснення до клопотання про залишення позову без розгляду.

У засіданні суду 16.11.2022 представник відповідача-5 підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просив його задовольнити.

Представник відповідача-1 підтримав клопотання представника відповідача-5 про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Відповідач-10 підтримав позицію представників відповідачів.

Розглянувши у судовому засіданні 16.11.2022 клопотання відповідача-5 про залишення позову без розгляду від 17.01.2022, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

У засіданні суду 16.11.2022 представник відповідача-1 підтримав клопотання про закриття провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Відповідач-10 підтримав клопотання представника відповідача-1 про закриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-5 - ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без розгляду та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні 16.11.2022 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.12.2022.

14.12.2022 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду та застосування строків позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 відкладено судове засідання на 21.12.2022.

19.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

20.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 відкладено судове засідання на 23.01.2023.

23.01.2023 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 відкладено судове засідання на 01.03.2023.

25.01.2023 через відділ діловодства суду від відповідача-9 подано клопотання про застосування строків позовної давності.

06.02.2023 через відділ діловодства суду позивачем подано письмову промову.

Судові засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., призначені на 01.03.2023, знято з розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 судове засідання призначено на 15.03.2023.

13.03.2023 до суду від відповідача-5 надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

15.03.2023 до суду від відповідача- 5 надійшла письмова промова в судових дебатах.

Також 15.03.2023 до суду від відповідача-1 надійшла письмова промова в судових дебатах.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2023 підтримав заявлені позовні вимоги.

Присутні представники відповідачів у судовому засіданні 15.03.2023 проти задоволення позивних вимог заперечили в повному обсязі.

15.03.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 29.10.2012 №451 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» до категорії неплатоспроможних» (копія додається) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування, Фонд, позивач, ФГВФО) 29.10.2012 прийнято рішення №25 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» (копія додається), відповідно до якого з 30.10.2012 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» (далі - Банк, неплатоспроможний Банк, ПAT «ЕРДЕ БАНК») з ринку та здійснення тимчасової адміністрації натри місяці з 30.10.2012 по 29.01.2013.

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 09.01.2013 №4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT «ЕРДЕ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 10.01.2013 №3 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію AT «ЕРДЕ БАНК».

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 28.11.2013 №34, від 08.12.2014 №143, від 30.06.2015 №125, від 17.12.2015 №226, від 29.12.2016 №3057 - продовжувався строк здійснення процедури ліквідації AT «ЕРДЕ БАНК» і тривав до 08.01.2018 включно.

У ході здійснення ліквідаційної процедури зазначеного банку виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 25.04.2013 №051/13 «Про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «ЕРДЕ БАНК», відповідно до якого (з урахуванням змін, внесених на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 06.11.2017 року №4941) загальна сума акцептованих вимог кредиторів становить 741 005 970,27 грн.

Крім того, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.07.2013 №073/13 «Про затвердження Акту за результатами інвентаризації та формування ліквідаційної маси AT «ЕРДЕ БАНК», згідно якого балансова вартість ліквідаційної маси банку становить 1 120 041 129,04 грн, а ринкова вартість 246 253 336,59 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, розмір зобов`язань AT «ЕРДЕ БАНК» відповідно до реєстру акцептованих вимог кредиторів перевищує оціночну (ринкову) вартість ліквідаційної маси АТ «ЕРДЕ БАНК» на 494 752 633,68 грн (741 005 970,27 грн - 246 253 336,59 грн = 494 752 633,68 грн).

11.12.2017 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №5334 «Про затвердження ліквідаційного балансу та звіту про завершення ліквідації AT «ЕРДЕ БАНК».

Позивач у позовній заяві зазначає, що за результатами проведення процедури ліквідації банку Фондом встановлено, що обсяг не задоволених вимог кредиторів AT «ЕРДЕ БАНК» за недостатністю його майна становить 587 046 174,11 грн, що підтверджується меморіальними ордерами №1 від 11.12.2017, №4 від 11.12.2017, №117 від 11.12.2017, №118 від 11.12.2017, №119 від 11.12.2017, №120 від 11.12.2017, №124 від 11.12.2017, №127 від 11.12.2017, №128 від 11.12.2017 та №129 від 11.12.2017.

Зокрема, відповідно до меморіального ордеру від 11.12.2017 №124 у зв`язку з затвердженням ліквідаційного балансу AT «ЕРДЕ БАНК» не задоволені вимоги Фонду гарантування як кредитора третьої черги становлять 308 504 755,04 грн.

При цьому заподіяння збитків банку і кредиторам банку позивач пов`язує з наступними обставинами.

10 серпня 2012 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» (надалі за текстом - кредитодавець) та ПрАТ «Українська Фінансова Мережа» (надалі за текстом - позичальник) було укладено Кредитний договір №104/12-КЛ, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами/угодами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Так, положенням п. 1.1.1 Кредитного договору (з урахуванням змін), кредит надається у формі з максимальним лімітом кредитування у сумі 55 000 000,00 грн, ставка за користування кредитом становить 17 % річних.

Рішення про видачу кредиту прийняте Кредитним комітетом 10.08.2012 та оформлене протоколом №1120.

Посадовими особами ПАТ «ЕРДЕ БАНК», які приймали рішення про кредитування ПрАТ «Українська Фінансова Мережа», були: ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 .

Позивач зазначає, що всупереч статутним положенням, Закону України «Про банки і банківську діяльність», приписів Національного банку України посадові особи органів управління AT «ЕРДЕ БАНК», здійснили протиправну кредитну операцію шляхом видачі коштів ПрАТ «Українська фінансова мережа» без будь-якого забезпечення, що призвело до заподіяння відповідачами шкоди банку в розмірі 42 560 167,64 грн.

18 липня 2012 року між AT «ЕРДЕ БАНК» (кредитодавець) та ПАТ «Будмеханізація» було укладено Кредитний договір №73/12-КЛ, відповідно до умов якого кредитодавець надає зазначеному позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами/угодами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Так, положенням п. 1.1.1 Кредитного договору (з урахуванням змін), кредит надається у формі кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування у сумі 55 000 000,00 грн, ставка за користування кредитом становить 17 % річних.

Рішення щодо кредитування за Кредитним договором №73/12-КЛ від 18.07.2012, укладеного з ПАТ «Будмеханізація», прийнято Кредитним комітетом 26.06.2012 та оформлено протоколом №1072 від 26.06.2012.

Рішення щодо збільшення ліміту кредитної лінії за Кредитним договором №73/12-КЛ від 18.07.2012, укладеного з ПАТ «Будмеханізація», прийнято Кредитним комітетом від 23.07.2012, оформленого протоколом №1105 від 23.07.2012 (затверджено Головою Наглядової Ради та членом Наглядової Ради Банку).

Позивач зазначає, що всупереч статутним положенням, Закону України «Про банки і банківську діяльність», приписів Національного банку України посадові особи органів управління ПАТ «ЕРДЕ БАНК» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), здійснили ризикову кредитну операцію шляхом видачі коштів ПАТ «Будмеханізація» за Кредитним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ без належного забезпечення, що призвело до заподіяння відповідачами шкоди банку в розмірі 36 150 347,31 грн.

Отже, позивач зазначає, що відповідно до фактичних обставин справи, що викладені в позові, банком здійснено збиткові операції стосовно позичальників:

1) операція банку з кредитування Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова мережа» за кредитним договором від 10.08.2012 №104/12-КЛ - без будь-якого забезпечення.

2) операція банку з кредитування Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація» за договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ - без належного (неспівмірного з сумою кредиту) забезпечення.

Таким чином, позивач стверджує, що під час здійснення ліквідаційної процедури AT «ЕРДЕ БАНК», Фондом гарантування виявлено, що внаслідок здійснення відповідачами завідомо збиткових вищезазначених операцій кредитування, які прямо суперечили інтересам AT «ЕРДЕ БАНК» та його кредиторам, банку завдано збитків на суму 78 710 514,95 грн.

У позовній заяві позивач наводить розрахунок збитків за наступною формулою:

Рзш = Рш1+ Рш2, який складається з:

Рш1 - розмір шкоди (грн), заподіяний у зв`язку з проведенням активної операції з кредитування ПрАТ «Українська фінансова мережа» за кредитним договором від 10.08.2012 №104/12-КЛ - без будь-якого забезпечення.

Рш2 - розмір шкоди (грн), заподіяний у зв`язку з проведенням активної операції з кредитування Публічного акціонерного товариства «Будмеханізація» за договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ - без достатнього (співмірного з сумою кредиту) забезпечення.

Рзш = 42 560 167,64 грн + 36 150 347,31 грн = 78 710 514,95 грн.

29.05.2020 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до пов`язаних з Банком осіб - відповідачів з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної AT «ЕРДЕ БАНК» та його кредиторам, проте вони залишили зазначені вимоги без реагування.

Звертаючись до суду з даним позовом, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб пред`явив солідарну вимогу до відповідачів про відшкодування заподіяної ними шкоди в розмірі 78 710 514,95 грн. Підставою для пред`явлення такої вимоги стало, на думку позивача, прийняття пов`язаними особами AT «Ерде Банк» недобросовісних управлінських рішень, направлених на завдання банку шкоди і подальше приховування цієї шкоди.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Частинами ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як - неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства; наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина заподіювача шкоди.

При зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Тобто, в межах даної справи на позивача покладається обов`язок доведення неправомірності рішень та дій відповідачів або вчинення ними неправомірної бездіяльності, в чому полягав негативний результат їх діяльності в контексті зменшення обсягу майна банку чи його знецінення, розмір майнових втрат, а також пов`язаність протиправної поведінки відповідачів та існуючого негативного результату.

Положеннями ч. 18, 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що керівники банку зобов`язані діяти в інтересах банку, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів банку. Керівники банку несуть відповідальність перед банком за збитки, завдані банку їхніми діями (бездіяльністю), згідно із законом. Якщо відповідальність згідно з цією статтею несуть кілька осіб, їх відповідальність перед банком є солідарною.

У даному випадку, приймаючи рішення, які на думку позивача, зумовили завдання збитків АТ «ЕРДЕ БАНК», відповідачі діяли як члени кредитного комітету АТ «ЕРДЕ БАНК», що підтверджується протоколами засідання кредитного комітету АТ «ЕРДЕ БАНК» № 1120 від 10.08.2012, № 1072 від 26.06.2012 та №1105 від 23.07.2012, якими оформлені такі рішення.

Зокрема, до складу кредитного комітету банку входили: Голова Наглядової Ради - ОСОБА_1, член Наглядової Ради - ОСОБА_13, Голова Правління, Голова Кредитного Комітету - ОСОБА_3, Головний бухгалтер, член Кредитного комітету - ОСОБА_4, Начальник Департаменту безпеки - ОСОБА_7, Начальник Управління ризик-менеджменту - ОСОБА_11, Заступник Голови Правління - ОСОБА_6, Заступник Голови Правління - ОСОБА_5, Начальник управління фінансового лізингу та економічної діяльності - ОСОБА_9, Начальник юридичного департаменту - Крицька Я.О., Начальник Управління кредитування - ОСОБА_14

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції на момент вчинення збиткових операцій) керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент вчинення збиткових операцій) передбачено, що органами управління банку є загальні збори учасників, спостережна рада, правління (рада директорів) банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент вчинення збиткових операцій), спостережна рада банку здійснює такі функції: контролює діяльність правління (ради директорів) банку.

Повноваження і порядок роботи спостережної ради банку визначаються статутом банку чи положенням про раду банку, що затверджуються загальними зборами учасників банку.

Статтею 40 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент вчинення збиткових операцій) Правління (рада директорів) банку є виконавчим органом банку, здійснює управління поточною діяльністю банку, формування фондів,

необхідних для статутної діяльності банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими статутом банку, рішеннями загальних зборів учасників і спостережної ради банку. У межах своєї компетенції правління (рада директорів) діє від імені банку, підзвітне загальним зборам учасників та спостережній раді банку. Правління (рада директорів) банку діє на підставі положення, що затверджується загальними зборами учасників чи спостережною

радою банку. Голова правління (ради директорів) банку керує роботою виконавчого органу та має право представляти банк без доручення.

Враховуючи наведене, господарським судом встановлено, що відповідачі (за винятком правонаступника ОСОБА_11 - ОСОБА_8) займали керівні посади в банку на час вчинення дій, які позивач вважає протиправними, саме тому до них заявлено позовні вимоги у даній справі.

Що стосується протиправності дій відповідачів, то господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Згідно ч. 3, 4 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Згідно ст. 43 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент вчинення збиткових операцій), при виконанні своїх обов`язків відповідно до вимог цього Закону керівники банку зобов`язані діяти на користь банку та клієнтів і зобов`язані ставити інтереси банку вище власних. Зокрема, керівники банку зобов`язані: 1) ставитися з відповідальністю до виконання своїх службових обов`язків; 2) приймати рішення в межах наданих повноважень; 3) не використовувати службове становище у власних інтересах; 4) забезпечити збереження та передачу майна та документів банку при звільненні керівників з посади.

За змістом ст. 63 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакціях, чинних у спірний період) посадові особи органів акціонерного товариства повинні діяти в інтересах товариства, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів товариства. Посадові особи органів акціонерного товариства несуть відповідальність перед товариством за збитки, завдані товариству своїми діями (бездіяльністю), згідно із законом. У разі якщо відповідальність згідно із цією статтею несуть кілька осіб, їх відповідальність перед товариством є солідарною.

Отже у наведених положеннях законодавства закріплені обов`язки органів юридичної особи (посадових осіб) діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно, розумно та не перевищувати своїх повноважень, а також відповідальність за їх порушення (фідуціарні обов`язки).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 25.05.2021 року у справі № 910/11027/18, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності посадових осіб банку, суд також має встановити, чи дотримались такі посадові особи своїх фідуціарних обов`язків, а саме: чи діяли вони добросовісно, розумно та чи не перевищували своїх повноважень.

Визначення терміну "фідуціарний обов`язок" міститься у Методичних рекомендаціях щодо вдосконалення корпоративного управління в банках України, схвалені постановою Правління Національного банку України № 98 від 28 березня 2007 року, що були чинними у спірний період.

Відповідно до пункту 1.12. Глави 1 Розділу І цих Методичних рекомендацій фідуціарний обов`язок - обов`язок діяти якнайкраще в інтересах іншої особи. Керівник банку (фідуціар) зобов`язаний діяти з урахуванням інтересів банку (тобто всіх його акціонерів та клієнтів), а не з особистих (приватних) інтересів. Від фідуціара завжди вимагається діяти добросовісно та безпристрасно. Фідуціар повинен бути чесним і не повинен вести справи в такий спосіб, що надає йому необумовлені вигоди або завдає шкоди інтересам клієнтів або акціонерів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 910/12930/18 з подібними цій справі, що переглядається, правовідносинами, акти рекомендаційного характеру можуть бути застосовані судами при оцінці дій/бездіяльності відповідачів. Щодо регулювання діяльності банків такими документами є не тільки зазначені Методичні рекомендації, але й Принципи корпоративного управління Організації економічного співробітництва та розвитку (далі ОЕСР), ухвалені на засіданні Ради ОЕСР у 1999 році.

Зазначені Методичні рекомендації дійсно носять рекомендаційний характер, але разом з тим закріплюють певний стандарт належної поведінки керівників банку, який характеризується підвищеними вимогами до добросовісності та розумності, виваженості дій та прийняття рішень при веденні господарської діяльності, з урахуванням інтересів юридичної особи, яку він представляє.

Положеннями ст. 92 Цивільного кодексу України унормовано, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема, директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду щодо застосування статті 92 Цивільного кодексу України викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17, від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №910/21493/17, від 21 липня 2021 року у справі № 910/12930/18.

Наведене відповідає міжнародним Принципам корпоративного управління Організації економічного співробітництва та розвитку, які закріплюють такі основні фідуціарні обов`язки директорів підприємства, як обов`язок дбайливого ставлення (діяти добросовісно на користь розвитку підприємства, приділяючи достатньо часу, зусиль і професійних навичок управлінню ним) та обов`язок лояльності (уникати конфлікту інтересів і діяти під час ухвалення рішень щодо діяльності підприємства лише в інтересах останнього).

Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку підприємства, а відповідно недотримання таких базових обов`язків може призвести до завдання шкоди підприємству і зобов`язання її відшкодувати.

Отже, при застосуванні ст. 92 Цивільного кодексу України потрібно оцінювати не лише формальну сторону питання - дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників / акціонерів тощо. Адже навіть коли посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства.

Вирішуючи питання відповідальності посадової особи перед юридичною особою, суд виходить з презумпції, що така посадова особа діяла в найкращих інтересах товариства; її рішення були незалежними та обґрунтованими; її фідуціарні обов`язки були виконані належним чином.

Водночас спростування позивачем відповідної презумпції за одним з критеріїв свідчить про неналежне виконання своїх фідуціарних обов`язків відповідачами. У цьому разі вже відповідач зобов`язаний довести, що він діяв в інтересах товариства.

Про протиправність дій свідчать наступні обставини.

10 серпня 2012 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ПрАТ «Українська Фінансова Мережа» укладено Кредитний договір №104/12-КЛ, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами/угодами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Так, положенням п. 1.1.1 Кредитного договору (з урахуванням змін), кредит надається у формі з максимальним лімітом кредитування у сумі 55 000 000,00 грн, ставка за користування кредитом становить 17 % річних.

Посадовими особами ПАТ «ЕРДЕ БАНК», які приймали рішення про кредитування ПрАТ «Українська Фінансова Мережа», були: ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 .

Факт надмірної ризиковості у проведенні банком активної операції з ПрАТ «Українська Фінансова Мережа» (концентрація кредитного ризику) підтверджується інформацією з ЄДР, відповідно до якої:

- за адресою місцезнаходження боржника (04136, Київська область, місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3), зареєстровано інших 76 суб`єктів господарювання;

- згідно з даними НКЦПФР, розміщених за посиланням https://smida.gov.ua, станом на 4 квартал 2012 року власником акцій емітента-позичальника було ТОВ «Укрбізнесгруп Гарантія» ;

- згідно з даними з ЄДР бенефіціаром ТОВ «Укрбізнесгруп Гарантія» є ОСОБА_16 (син власник банку - ОСОБА_1 ), а керівником Товариства- ОСОБА_17 , яка є одночасно керівником трьох інших компаній - ТОВ «Євроконстракшн-2» та ТОВ «Хелстур» та ПрАТ «Медичний центр «Добробут», які також є позичальниками ПАТ «ЕРДЕ БАНК»;

- згідно з даними з ЄДР за адресою ТОВ «Укрбізнесгруп Гарантія»: 04070, м.Київ, вул. Сагайдачного/Ігорівська, будинок 10/5-А, зареєстровано інших 2 суб`єкти господарювання: ТОВ «Українська бізнес група» та Громадська організація "Всеукраїнська організація захисту прав споживачів фінансових послуг" (керівником якої є ОСОБА_1 ) ;

- згідно з даними НКЦПФР, розміщених за посиланням https://smida.gov.ua, станом на 2 квартал 2012 року власником акцій емітента-позичальника було ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Ініціатива», яка є одночасно засновником іншого боржника ПАТ «ЕРДЕ БАНК» - ТОВ «ПВК «БУДІВЕЛЬНИК»;

- згідно даних річної фінансової звітності позичальника за 2012 рік, розміщеної за посиланням https://smida.gov.ua, більше 90 % усіх доходів ПрАТ «Українська фінансова мережа» становлять довгострокові фінансові інвестиції.

З аналізу доступної фінансової звітності ТОВ «ПВК «БУДІВЕЛЬНИК» за 2010 та 2011 рік вбачається, що позичальник перед отриманням кредиту майже весь капітал 83,96% вклав у довгострокові фінансові інвестиції, а саме - в капіталі інших підприємств.

Відповідно до виписок по рахунках ПрАТ «Українська фінансова мережа» вбачається, що позичальники отримані кошти направили на сплату відсотків та основної заборгованості за власними кредитними договорами.

Як вбачається з аналізу виписок по рахунках клієнтів-фізичних осіб ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ) останні після надходження коштів отримали через касу банку готівкові кошти, що й призвело до виведення активів з AT «ЕРДЕ БАНК».

Таким чином, всупереч статутним положенням, Закону України «Про банки і банківську діяльність», приписів Національного банку України посадові особи органів управління AT «ЕРДЕ БАНК», здійснили протиправну кредитну операцію шляхом видачі коштів ПрАТ «Українська фінансова мережа» без будь-якого забезпечення, що призвело до заподіяння відповідачами шкоди банку в розмірі 42 560 167,64 грн.

При цьому варто зазначити, що у протоколі засідання кредитного комітету АТ «ЕРДЕ БАНК» № 1120 від 10.08.2012 зазначено, що заступник Голови Правління - В.П. Третяк було відсутня під час засідання комітету, а підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. відсутні на зазначеному протоколі.

Враховуючи наведене, протиправність дій трьох зазначених осіб не доведена, що свідчить про безпідставність позовних вимог до них щодо відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з укладенням кредитного договору ПрАТ «Українська Фінансова Мережа».

Щодо рішення про кредитування за Кредитним договором №73/12-КЛ від 18.07.2012, укладеного з ПАТ «БУДМЕХАНІЗАЦІЯ», прийнятого Кредитним комітетом від 26.06.2012, оформленого протоколом №1072, від 23.07.2012 та протоколом №1105 затверджено Головою Наглядової Ради та членом Наглядової Ради Банку), суд встановив наступне.

18 липня 2012 року між AT «ЕРДЕ БАНК» та ПАТ «Будмеханізація» укладено Кредитний договір №73/12-КЛ, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором та додатковими договорами/угодами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Так, положенням п. 1.1.1 Кредитного договору (з урахуванням змін), кредит надається у формі кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування у сумі 55 000 000,00 грн., ставка за користування кредитом становить 17 % річних. Загальна сума виданих коштів за кредитним договором - 55 000 000,00 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, між банком, позичальником і майновим поручителем (ПрАТ «Народна фінансово- страхова компанія «Добробут» - акціонер банку) було укладено договори застави та іпотеки:

- іпотечний договір від 18.07.2012, укладений з ПрАТ «НФСК «Добробут» та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1716, предметом іпотеки за яким виступає: об`єкт нерухомого майна (нежиле приміщення №92) загальною площею 259,70 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_14 ; заставна вартість - 12 089 000,00 грн;

- договір застави, відповідно до якого предметом застави виступали транспортні засоби, що належать позичальнику, загальна заставна вартість - 17 193 175,40 грн;

- договір застави, відповідно до умов якого предметом застави є основні засоби, що належать ПАТ «Будмеханізація», заставна вартість - 434 424,01 грн.

Посадовими особами ПАТ «ЕРДЕ БАНК», які приймали 26 червня 2012 рішення про кредитування ПАТ «Будмеханізація», були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 . Підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. відсутні на зазначеному протоколі від 26.06.2012 № 1072.

23.07.2012 на засіданні Кредитного комітету АТ «ЕРДЕ БАНК» було прийнято рішення, оформлене протоколом № 1105, про збільшення ліміту кредитної лінії ПАТ «Будмеханізація» до 57 000 000, 00 грн. Підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 , Члена Наглядової ради ОСОБА_2 , заступника Голови Правління ОСОБА_5 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. відсутні на зазначеному протоколі № 1105 відсутні.

Таким чином, протиправність дій відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не доведено у повному обсязі, а ОСОБА_2 і ОСОБА_5 - не доведено в частині збільшення ліміту кредитної лінії позичальнику на 2 000 000, 00 грн.

Судом встановлено, що зазначена операція кредитування була надмірно ризикованою, оскільки предмет забезпечення не був належним. Ця операція несла значну концентрацію кредитного ризику (спільність адрес місцезнаходження, керівника з іншими позичальниками), а також могла бути вчинена в інтересах власників банку, оскільки майновим поручителем за кредитною угодою виступав один з акціонерів банку - ПрАТ «НФСК «Добробут».

Натомість, суд зазначає, що дані обставини залишилися поза увагою як членів Наглядової ради, так і Кредитного комітету, що призвело до заподіяння шкоди ПАТ «ЕРДЕ БАНК».

Крім того, суд звертає увагу на рух позичкових коштів, оскільки відповідно до виписки по рахунку ПАТ «Будмеханізація» за Кредитним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ вбачається, що банк перерахував позичальнику в загальному розмірі 55 000 000,00 грн, які в той же день перераховано на рахунок ТОВ «Мерідіан Фінанс» №003 з призначенням платежу «оплата за вексель простий з іменним індосаментом згідно з договором №131/2-12БВ від 13.07.2012 року, без ПДВ».

Судом встановлено, що ТОВ «Меридіан Фінанс» протягом 12.07.2012-19.07.2012 здійснює перерахування коштів на рахунок ПАТ «Будмеханізація», але вже в іншому банку - ПАТ «КБ «Стандарт» (МФО 380690):

1) 10 000 000,00 грн- 12.07.2012 року;

2) 10 000 000,00 грн- 13.07.2012 року;

3) 10 000 000,00 грн- 16.07.2012 року;

4) 10 000 000,00 грн- 17.07.2012 року;

5) 8 000 000,00 грн- 18.07.2012 року;

6) 8 654 038,00 грн- 19.07.2012 року.

При цьому позичальник не здійснював погашення наявної заборгованості в ПАТ «ЕРДЕ БАНК», а здійснював переказ коштів на інший рахунок, відкритий у ПАТ «КБ «Стандарт».

Станом на початок процедури ліквідації (10.01.2013), заборгованість за кредитним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ становила 57 510 812,25 грн, що підтверджується розрахунком, копія якого міститься в матеріалах справи.

Норма статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній станом на дату подання Фондом позову у цій справі), яка визначає порядок притягнення особи до відповідальності встановлює, що для звернення Фонду або уповноваженої особи Фонду із позовом про відшкодування збитків необхідною умовою є недостатність майна банку для розрахунків з кредиторами.

Зважаючи на вищевикладені численні порушення в діяльності AT «ЕРДЕ БАНК» та у зв`язку з погіршенням фінансового стану банку, державний регулятор на підставі статей 73,75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та глави 12 розділу II Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.08.2012 №346, прийняв постанову від 19.10.2012 №432/БТ «Про віднесення AT «ЕРДЕ БАНК» до категорії проблемних», оскільки його діяльність не відповідає вимогам нормативно-правових актів НБУ.

Як вбачається зі змісту постанови НБУ, AT «ЕРДЕ БАНК» до НБУ надавало недостовірну звітність, що призвело до суттєвого викривлення показників фінансового стану банку.

Крім того, постановою Правління Національного банку України зобов`язано керівництво Банку невідкладно вжити заходів щодо приведення діяльності AT «ЕРДЕ БАНК» до вимог банківського законодавства та розробити ефективний план фінансового оздоровлення.

29.10.2012 Правління НБУ винесло постанову № 451 «Про віднесення ПАТ «ЕРДЕ БАНК» до категорії неплатоспроможних», в якій мова йде про незадовільну якість активів та необхідність у донарахуванні резервів під активні операції на суму 343,1 млн.грн. Необхідність у донарахуванні резервів негативно впливає на фінансовий результат діяльності AT «ЕРДЕ БАНК», розмір регулятивного капіталу та нормативи.

Зазначене, на думку правління НБУ, свідчить про здійснення AT «ЕРДЕ БАНК» ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, та надання до НБУ недостовірної звітності, що призвело до суттєвого викривлення показників його фінансового стану.

До Національного банку України надійшли скарги від клієнтів про невиконання AT «ЕРДЕ БАНК» своїх зобов`язань на суму 29,3 млн.грн. Вищезазначене стало підставою для прийняття постанови НБУ № 451 від 29.10.2012.

Однак, у зв`язку із невжиттям посадовими особами AT «ЕРДЕ БАНК» належних заходів для усунення порушень нормативно-правових актів НБУ, відсутністю розробленого Банком прийнятного та дієвого плану фінансового оздоровлення, Національним банком прийнято постанову від 29.10.2012 №451 «Про віднесення AT «ЕРДЕ БАНК» до категорії неплатоспроможних».

Разом з цим, рішенням Господарського суду Донецької області від 05.02.2013 у справі №5006/2/110/2012, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2016, задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ПАТ «Будмеханізація» борг у розмірі 56 237 844,72 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі №5011-37/17638-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015, задоволено позовні вимоги Банку до ПрАТ «НФСК «Добробут» (майновий поручитель ПАТ «Будмеханізація») та звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ.

Також ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2017 у справі №922/1684/17 про банкрутство іпотекодавця визнано вимоги ПАТ «ЕРДЕ БАНК» до ПрАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» у розмірі 56 237 844,72 грн.

Таким чином, всупереч статутним положенням, Закону України «Про банки і банківську діяльність», приписів Національного банку України посадові особи органів управління ПАТ «ЕРДЕ БАНК», зокрема, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , здійснили ризикову кредитну операцію шляхом видачі коштів ПАТ «Будмеханізація» за Кредитним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ без належного забезпечення, що призвело до заподіяння останніми шкоди банку в розмірі 36 150 347,31 грн (56 237 844,72 грн - вимоги банку, визнані судом, 2 459 898,00 грн - вартість предмета іпотека згідно експертного висновку, 17 193 175,40 грн - заставна вартість транспортних засобів згідно договору застави, 34 424,01 - заставна вартість основних засобів за договором застави).

Суд зазначає, що особи, які голосували за прийняття цих рішень, повинні були усвідомлювати сумнівність такого договору та негативні для Банку наслідки його укладення спричинення збитків.

Важливим елементом доказування наявності повного складу правопорушення є причинно-наслідковий зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, який полягає у тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Тобто слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди.

Суд зазначає, що наведені вище положення законодавства, зокрема ст. 92, 1166 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України, ст. 63 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 37, 39, 40, 42, 43, 44 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у відповідних редакціях цих законів, чинних протягом спірного періоду), презюмують солідарну відповідальність органів юридичної особи за шкоду, заподіяну юридичній особі порушенням обов`язків щодо її представництва. Неправомірність їх поведінки може полягати як у вчиненні певних дій, так і в їх не вчиненні, тобто бездіяльності.

Отже, неплатоспроможність банку може бути наслідком як активних дій учасників органів управління банку (ухвалення рішень, підписання договорів, спрямованих на купівлю облігацій), так і пасивної їх бездіяльності.

При цьому, положення спеціального банківського законодавства передбачають, що керівники банку є особами з відповідним ступенем кваліфікації та досвідом, володіють спеціальними знаннями та досвідом, мають розуміти значення своїх дій, вчинених при виконання своїх повноважень на посадах, та/або своєї допущеної бездіяльності, а також наслідки таких дій / бездіяльності.

Заявлені Фондом позовні вимоги до пов`язаних з банком осіб мають розглядатися разом у межах однієї справи. Адже у випадку завдання шкоди банку діями його посадових осіб, внаслідок чого настала неплатоспроможність банку, які несуть солідарну відповідальність перед банком як члени органу (органів) управління, повний склад правопорушення можна встановити лише шляхом системного аналізу всієї сукупності дій чи бездіяльності посадових осіб, у тому числі дослідження проведених банківських операцій та їх вплив на фінансове становище банку в цілому. Операції банку та їх наслідки для його платоспроможності не можна розглядати окремо.

Як уже зазначалося вище, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже, спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто, відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди.

Такі висновки Верховного Суду щодо презумпції вини заподіювача шкоди у деліктних правовідносинах підтверджені практикою Верховного Суду та викладені, зокрема, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц, від 23 січня 2018 року у справі № 686/20040/2012, 06 лютого 2018 року у справі №334/9899/14-ц.

Як встановлено господарським судом і зазначено вище, у протоколі засідання кредитного комітету АТ «ЕРДЕ БАНК» № 1120 від 10.08.2012 зазначено, що заступник Голови Правління - В.П. Третяк було відсутня під час засідання комітету, а підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. відсутні на зазначеному протоколі.

Враховуючи наведене, протиправність дій трьох зазначених осіб не доведена, що свідчить про безпідставність позовних вимог до них щодо відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з укладенням кредитного договору ПрАТ «Українська Фінансова Мережа».

Посадовими особами ПАТ «ЕРДЕ БАНК», які приймали 26 червня 2012 рішення про кредитування ПАТ «Будмеханізація», були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 . Підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. відсутні на зазначеному протоколі від 26.06.2012 № 1072.

Підписи Голови Наглядової ради АТ «ЕРДЕ БАНК» ОСОБА_1 , Члена Наглядової ради ОСОБА_2 , заступника Голови Правління ОСОБА_5 та начальника юридичного департаменту Крицької Я.О. також відсутні на протоколі № 1105 від 23.12.2012.

Таким чином, протиправність дій відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не доведено у повному обсязі, а ОСОБА_2 і ОСОБА_5 - не доведено в частині збільшення ліміту кредитної лінії позичальнику на 2 000 000, 00 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення завданих збитків з ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є необґрунтованими повністю, оскільки їх підписи на протоколах рішень Кредитного комітету банку відсутні, а вчинення інших протиправних дій не наведено, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову Фонду до зазначених осіб.

Позовні вимоги до ОСОБА_6 є необґрунтованими в частині, пов`язаній зі збитками щодо кредитування ПрАТ «Українська Фінансова Мережа», а до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 - не доведено в частині збільшення ліміту кредитної лінії позичальнику на 2 000 000, 00 грн.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 зі свого боку жодним чином не спростували своєї вини, зокрема, останніми не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що прийняті ними рішення відповідали інтересам банку, були економічно обґрунтованими, обдуманими та мали достатні для цього підстави.

У контексті наведеного, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відсутність очевидної законної мети здійснених банком активних операцій, їх завідома збитковість дозволяє дійти висновку про порушення відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 фідуціарних обов`язків, ризикованість дій щодо даних операції та те, що такі дії відповідачів, вчинені всупереч інтересам банку, тобто, має місце протиправна поведінка відповідачів та свідомий характер заподіяної відповідачами шкоди банку та його кредиторам.

Фактичними обставинами справи підтверджується прямий причинно-наслідковий зв`язок між рішенням керівництва банку та збитками, нанесеними як самому банку, так і його кредиторам.

З огляду на вище встановлені факти, які пов`язані із схемним кредитуванням AT «ЕРДЕ БАНК» позичальників, об`єднаних спільним концентраційним кредитним ризиком, а також сумнівними операціями з придбання цінних паперів у портфель банку, суд дійшов висновку про те, що посадові особи Банку ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 (щодо кредитування ПАТ «Будмеханізація»), ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ), спільними діями, свідомо та умисно приймаючи рішення про здійснення кредитних операцій протягом 2010 - 2012 років, здійснили абсолютно невиправдані ризикові кредитні операції, які не мали жодного фінансово-економічного обґрунтування та, безумовно, несли загрозу інтересам вкладників та кредиторів AT «ЕРДЕ БАНК», що й призвело до його неплатоспроможності та в подальшому заподіяння шкоди на загальну суму 78 710 514,95 грн, що підтверджується детальним розрахунком по кожній з проведених операцій.

Суд також враховує, що у цій справі розмір шкоди оцінюється позивачем не розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, а визначається в залежності від безпосередніх наслідків дій відповідачів.

У визначенні розміру збитків, суд виходить з того, що за загальним правилом розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, якщо банку завдано шкоди окремими діями певної особи, наприклад, шляхом знищення чи пошкодження речі, відчуження майна банку безоплатно або за заниженими цінами та в інших подібних випадках, то розмір шкоди визначається залежно від безпосередніх наслідків таких дій шляхом оцінки вартості втраченої речі чи зниження її вартості внаслідок пошкодження, вартості безоплатно відчуженого майна, різниці між ринковою ціною та ціною відчуження тощо.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у пунктах 7.59. - 7.61. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 та у пункті 203 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 910/12930/18.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що розмір збитків становить 78 710 514,95 грн.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

За змістом ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) Фонд має право звернутися з вимогою до власників істотної участі, контролерів та керівників банку про задоволення за рахунок їх майна частини вимог кредиторів банку в разі, якщо дії чи бездіяльність таких осіб призвели до понесення банком збитків та/або завдання шкоди інтересам вкладників та інших кредиторів банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, встановлений Фондом, Фонд має право звернутися до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів. Вимоги, не задоволені за недостатністю майна банку, вважаються погашеними.

Істотна участь - це пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи (стаття 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (у редакції, чинній на час проведення операції з купівлі-продажу спірних облігацій).

Керівниками банку є: голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку (абзац 1 статті 42 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (у редакції, чинній на час проведення операції з купівлі-продажу спірних облігацій).

Контролер - це фізична або юридична особа, щодо якої не існує контролерів - фізичних осіб та яка має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або діяльність юридичної особи шляхом прямого та/або опосередкованого володіння самостійно або спільно з іншими особами часткою в юридичній особі, що відповідає еквіваленту 50 чи більше відсотків статутного капіталу та/або голосів юридичної особи, або незалежно від формального володіння здійснювати такий вплив на основі угоди чи будь-яким іншим чином (стаття 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (у редакції, чинній на час проведення операції з купівлі-продажу спірних облігацій).

Отже, відповідно до приписів норм вищезазначеного законодавства, на час проведення спірної фінансової операції, голова на члени кредитного комітету не були віднесені до кола осіб, які відповідають своїм майном за збитки, понесені банком та/або завдання шкоди кредиторам, вимоги яких залишилися незадоволеними, оскільки такі посадові особи не підпадали під жодну з вищезазначених категорій.

Водночас, відповідачами-1, -5, -9 заявлено про застосування наслідків сплину строків позовної давності до вимог позивача, які мотивовано тим, що у даному випадку перебіг позовної давності розпочинається з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів та/або акту формування ліквідаційної маси банку шляхом відповідних розрахунків.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Важливим у застосуванні норм інституту позовної давності є правильне визначення моменту початку перебігу позовної давності. За загальним правилом, встановленим у частині першій статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 звертала увагу на те, що якщо особі завдано шкоди, то вона може вважатися такою, що довідалася або могла довідатися про порушення свого права не з того дня, коли їй стало відомо про вчинення дій, якими може бути завдано шкоди, а з дня, коли вона має змогу оцінити розмір такої шкоди.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Положеннями статті 49 наведеного Закону визначено заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів.

Так, за положеннями статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній станом на момент віднесення ПАТ "Укргазпромбанк" до категорії неплатоспроможних, уповноважена особа Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх непідтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та у разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Як зазначено вище, якщо банку заподіяно шкоди шляхом недотримання вимог законодавства, невжиття своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку тощо, що призвело до зниження чистих активів банку, порушення нормативів, зокрема ліквідності та втрати банком стану платоспроможності, то розмір шкоди, завданої банку, оцінюється розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, якщо не доведений більший розмір шкоди. Для такої оцінки необхідно встановити розмір акцептованих вимог кредиторів та оцінити ліквідаційну масу банку. Отже, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданої банку шкоди.

Відповідно до статті 48 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, здійснюючи ліквідацію банку та реалізуючи надані йому повноваження, серед іншого, формує ліквідаційну масу, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього). Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, як це встановлено у частині третій статті 49 цього Закону.

Установлений статтею 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядок формування ліквідаційної маси банку передбачає, серед іншого, що: майно банку, яке включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом (частина третя цієї статті); результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (частина четверта цієї статті).

Отже, розмір недостатності майна банку для задоволення вимог всіх кредиторів має бути виявлений Фондом на підставі затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів та акта формування ліквідаційної маси банку шляхом відповідних розрахунків.

Відповідно, у таких випадках перебіг позовної давності розпочинається з дня затвердження останнього з двох зазначених вище документів.

Як встановлено господарським судом, реєстр акцептованих вимог кредиторів АТ "ЕРДЕ БАНК" було затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду № 051/13 від 25.04.2013, тоді як акт формування ліквідаційної маси АТ "ЕРДЕ БАНК" Фондом було затверджено 18.07.2013.

Тобто, саме з 18.07.2013 (з дати затвердження акту формування ліквідаційної маси банку, як останнього з двох зазначених документів, а не з дати внесення змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів) Фонд був обізнаний про те, що задоволення всіх зобов`язань банку неможливе і шкоду вже завдано.

Отже, строк позовної давності для заявлення позовних вимог до відповідачів тривав до 19.07.2016.

Натомість, з даним позовом Фонд гарантування вкладів звернувся до суду лише 09.12.2020, тобто, після спливу строку позовної давності більше, ніж на 4 роки.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас, позивачем не зазначено таких підстав, що зумовили неможливістю подання позовної заяви в межах строку позовної давності, у зв`язку з причинами, які є поважними, та такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Посилання позивача на те, що строк позовної давності пропущений через невизначеність у судовій практиці, до якої юрисдикції належить вирішення даного спору, свого обґрунтування не знайшло, оскільки пропуск строку на понад 4 роки є значним і безпідставним.

У пункті 139 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності».

Тобто, при солідарному обов`язку будь-який із відповідачів може заявити про застосування позовної давності.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 521/19151/14-ц від 26.06.2019 року.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 258 ЦК України та те що, позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні з даним позовом до суду, то за таких обставин вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про солідарне стягнення з відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 78 710 514,95 грн не підлягають задоволенню.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, оцінивши надані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення 78 710 514,95 грн майнової шкоди.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст. 193 ГК України).

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У позові Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити повністю.

Позивач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, )

Відповідач-1 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач-2 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач-3 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач-4 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач-5 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач-6 - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач-7 - ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач-8 - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 )

Відповідач-9 - ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач-10 - ОСОБА_20 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.03.2023

Суддя І.О. Андреїшина