ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/9428/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 (суддя Мартинюк С.В.)

у справі № 904/9428/21

за заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест", м. Кривий Ріг

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2022 відкрито провадження у справі №904/9428/21 за заявою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання банкрутом ТОВ "ДВС-Інвест". Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 09.07.2022. Призначено розпорядником майна боржника - ТОВ "ДВС-Інвест" арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест".

Припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича.

Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 14.11.2023.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" призначено арбітражного керуючого Верченко Дмитра Валерійовича (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 91, офіс 204; який діє на підставі свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №808 від 11.04.2013).

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21, матеріали справи скерувати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що судом при постановленні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що мало місце перешкоджання керівником Боржника діям розпорядника майна та не виконання ухвал суду (від 20.01.2022, 16.05.2022), що призвело до: непроведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості, тобто залишилися невиконаними вимоги КУзПБ та не встановлено розмір майнових активів Боржника (кількісний та якісний склад); непроведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності Боржника та становища на ринках боржника, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Наголошує, що незважаючи на рішення зборів кредиторів (оформлене протоколом зборів від 30.09.2022) щодо клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, в підсумковому засіданні суду першої інстанції необхідно було врахувати, що вирішення питання щодо введення наступної процедури (санації чи ліквідації), по даній справі відносно Боржника є передчасним.

Апелянт зауважує, що Додаткові угоди від 02.12.2019, 28.12.2020, 20.05.2020 до Договору надання правової допомоги б/н від 16.04.2019 (укладені між ТОВ "ДВС-Інвест" та АО «Комплекс Груп»), Договори відступлення вимог б/н від 01.07.2021, від 05.01.2022, від 02.02.2022 (укладені між АО «Комплекс Груп» та ТОВ "Гумати Україна") та Договір про надання послуг б/н від 04.01.2021 (укладений між ТОВ "ДВС-Інвест" та ФОП Хандогою І.Г.) містять ознаки фраудаторності, мають завідомо штучний характер та не спрямовані на настання реальних наслідків, є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, у зв`язку з чим, ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» була подана до Господарського суду Дніпропетровської області позовна заява про визнання згаданих фраудаторних правочинів недійсними, спір перебуває на розгляді суду, рішення у справі ще не прийнято.

Також, звертає увагу на наявність не розглянутих апеляційних скарг ініціюючого кредитора на ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 про визнання ТОВ "Гумати Україна" кредитором Боржника з грошовими вимогами в розмірі 95 084 477,51 грн, про визнання ФОП Хандоги І.Г. кредитором Боржника з грошовими вимогами в розмірі 1 800 000,00 грн та про затвердження реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21. Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 09.02.2023 о 11 год. 00 хв.

17.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ "Гумати Україна" на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 09.02.2023 приймали участь представник ініціюючого кредитора (апелянта) ПрАТ «Північний ГЗК» та арбітражний керуючий ліквідатор боржника ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» Верченко Д.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду), представник кредитора ТОВ "Гумати Україна" (в залі суду).

Заслухавши присутніх представників учасників справи, колегія суддів порадившись на місці, ухвалила оголосити у судовому засіданні перерву до 16.03.2023 на 10 год. 30 хв.

В судове засідання 16.03.2023 з`явився представник кредитора ТОВ "Гумати Україна". Представник ініціюючого кредитора (апелянта) ПрАТ «Північний ГЗК» приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Арбітражний керуючий ліквідатор боржника ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» та представник кредитора ФОП Хандоги І.Г. будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не проінформували.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 , від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах (в матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу), а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі ліквідатора боржника ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» та представника кредитора ФОП Хандоги І.Г.

При цьому суд зважає на те, що у справі №904/9428/21 представництво кредиторів ФОП Хандоги І.Г. та ТОВ "Гумати Україна" здійснює одна особа адвокат Шмалько Ю.О., на підтвердження чого суду надано засвідчені копії довіреностей на уповноваження представника.

Представник апелянта в судовому засіданні 16.03.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив суд її задовольнити: скасувати оскаржувану постанову та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію розпорядження майном.

Представник кредитора ТОВ "Гумати Україна" заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, наведених у відзиві, наполягав на необхідності залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 відкрито провадження у справі №904/9428/21 за заявою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання банкрутом ТОВ "ДВС-Інвест". Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 09.07.2022. Призначено розпорядником майна боржника - ТОВ "ДВС-Інвест" арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича. Призначено попереднє засідання суду на 21.03.2022.

04.02.2022 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет Господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест" (ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310).

03.03.2022 ТОВ "Гумати Україна" оформлено поштове відправлення із вкладенням, а саме заяви з грошовими вимогами до боржника да відповідними додатками до неї, про що свідчить опис вкладення у цінний лист до Господарського суду Дніпропетровської області, що вкладений до поштового відправлення із відбитком календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку (відділення) АТ "Укрпошта" із зазначенням дати "03.03.2022".

Заява ТОВ "Гумати Україна" про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 95 084 477,51 грн та судового збору у розмірі 4 962,00 грн надійшла до суду 15.03.2022.

Розпорядником майна боржника Касаткіним Д.М. надано суду відомості про результати розгляду грошових вимог ТОВ "Гумати Україна" (16.04.2022) та повідомлення про розгляд грошових вимог ТОВ "Гумати Україна" з урахуванням заперечень та доповнень заявника (24.06.2022), відповідно до яких розпорядником не визнаються грошові вимоги в повному обсязі.

03.03.2022 ФОП Хандога І.Г. оформлено поштове відправлення із вкладенням, а саме заяви з грошовими вимогами до боржника да відповідними додатками до неї, про що свідчить опис вкладення у цінний лист до Господарського суду Дніпропетровської області, що вкладений до поштового відправлення із відбитком календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку (відділення) АТ "Укрпошта" із зазначенням дати "03.03.2022".

Заява ФОП Хандога І.Г. про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 1 800 000,00 грн та судового збору у розмірі 4 962,00 грн надійшла до суду 15.03.2022.

Розпорядником майна боржника Касаткіним Д.М. надано суду відомості про результати розгляду грошових вимог ФОП Хандога І.Г. (16.04.2022) та повідомлення про розгляд грошових вимог ФОП Хандога І.Г. з урахуванням заперечень та доповнень заявника (24.06.2022), відповідно до яких розпорядником не визнаються грошові вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2022 визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" на суму 1 471 400,00 грн - 4 черга (витрати по сплаті судового збору по справі №904/4472/20).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гумати Україна" (52066, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новомиколаївка, вул. Центральна, буд. 59-А; ідентифікаційний номер юридичної особи 42642494) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, б. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) на суму:

- 1 черга - 4 962,00 грн (витрати по сплаті судового збору);

- 4 черга - 95 084 477,51 грн (заборгованість).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 визнано грошові вимоги Фізичної особи-підприємсця Хандоги Іллі Григоровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, б. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) на суму:

- 1 черга - 4 962,00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 4 черга - 1 800 000,00 грн. (заборгованість).

За результатами проведення судового засідання 16.08.2022 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області було вирішено (серед іншого):

1. Визнати Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) з грошовими вимогами в розмірі 81 200,00 грн. витрат на сплату судового збору та авансування винагороди арбітражному керуючому - 1 черга, 90174756,05 грн. - основна заборгованість (4 черга).

2. Визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гумати Україна" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) з грошовими вимогами в розмірі 4 962,00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 95084477,51 грн. (4 черга) - основна заборгованість.

3. Визнати фізичну особу-підприємця Хандогу Іллю Григоровича кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) з грошовими вимогами в розмірі 4 962,00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 1800000,00 грн. (4 черга) - основна заборгованість.

4. Зобов`язати розпорядника майна арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. у 10-ти денний строк після проведення попереднього засідання відповідно до статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

5. Рішення зборів кредиторів подати до суду протягом п`яти днів після його проведення.

6. Підсумкове засідання призначити на 12.09.2022 об 11:00 год., яке відбудеться у приміщенні господарського суду Дніпропетровської області в кабінеті № 1-309 за адресою: вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49027.

09.09.2022 до суду від розпорядника майна боржника Касаткіна Д.М. надійшло клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном та повноважень розпорядника майна та про відкладення судового засідання; звіт про діяльність розпорядника майна та про стан провадження у справі №904/9428/21 за період з 20.01.2022 по 23.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 продовжено строк процедури розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ТОВ "ДВС-Інвест" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. (свідоцтво №1802 від 22.06.201) до 04.10.2022 та відкладено підсумкове засідання на 04.10.2022.

Згідно протоколу №б/н засідання зборів кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" від 30.09.2022 встановлено, що останніми прийнято рішення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури.

03.10.2022 до суду від розпорядника майна боржника Касаткіна Д.М. надійшло клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном та повноважень розпорядника майна та про відкладення судового засідання.

04.10.2022 до суду від розпорядника майна боржника Касаткіна Д.М. надійшло клопотання про визнання боржника ТОВ "ДВС-Інвест" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 продовжено строк процедури розпорядження майном та відкладено підсумкове засідання на 25.10.2022.

24.10.2022 до суду від розпорядника майна боржника надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, звіт про нарахування і виплату грошової винагороди та клопотання про відкладення підсумкового засідання та продовження строку процедури розпорядження майном.

Ухвалою господарського суду від 25.10.2022 продовжено строк процедури розпорядження майном у справі №904/9428/21 про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест" та повноваження розпорядника майна ТОВ "ДВС-Інвест" арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1802 від 22.06.201) до 14.11.2022. Відкладено підсумкове засідання на 14.11.2022.

Згідно протоколу комітету кредиторів ТОВ "ДВС-Інвест" від 11.11.2022 прийнято рішення щодо призначення ліквідатором арбітражного керуючого Верченко Дмитра Валерійовича.

Приймаючи оскаржувану постанову від 14.11.2022 у справі №904/9428/21 про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест" судом першої інстанції було встановлено, що визнані судом вимоги кредиторів в загальному розмірі становлять 189 838 511,14 грн, в той час як активи боржника для задоволення вимог становлять 125 001 800 грн відповідно до фінансової звітності малого підприємства ТОВ "ДВС-Інвест" станом на 30.09.2021. Господарський суд зазначив, що доказів чи підстав поліпшення майнового стану боржника ТОВ "ДВС-Інвест" за час, який минув з моменту відкриття провадження у справі №904/9428/21, не надано, а тому відсутність аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства та інвентаризації майна боржника не є перешкодою для ухвалення рішення про перехід до ліквідаційної процедури, оскільки судом встановлено ознаки неплатоспроможності боржника відповідно до фінансової звітності ТОВ "ДВС-Інвест" та розміру визнаних грошових вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальні передумови для визнання боржника банкрутом визначені в Господарському кодексі України, а конкретизовані передумови, а також порядок та процедура визнання банкрутом юридичної особи за загальною процедурою банкрутства визначені в Кодексі України з процедур банкрутства, чинному на час вирішення місцевим судом у цій справі питання про визнання Боржника банкрутом та постановлення ним оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом.

У частині першій статті 209 цього кодексу зазначено, що у разі нездатності суб`єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов`язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб`єкт (боржник) відповідно до частини четвертої статті 205 цього Кодексу визнається неспроможним.

Статтею 1 КУзПБ передбачено, що банкрутство - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною першою статті 58 КУзПБ у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.

Таким чином, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити відомості щодо обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів.

В даному випадку апеляційний суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що неодноразово викладалась в постановах: від 17.05.2018 у справі № 916/4932/15, від 14.08.2019 у справі № 911/2672/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9136/18, 09.10.2019 у справі № 910/12349/18, від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18 в частині застосування за аналогією подібних норм, викладених в Законі про банкрутство.

Частиною першою статті 6 КУзПБ передбачено, що відповідно до цього Кодексу щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

За визначеною КУзПБ процедурою здійснення провадження у справі про банкрутство в процедурі ліквідації передує, зокрема, процедура розпорядження майном, зміст якої, відповідно до частини першої статті 44 КУзПБ, полягає у запровадженні системи заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Відповідно до до ч. 3 ст. 44 КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів; виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

За змістом наведених норм КУзПБ апеляційний суд доходить висновку, що визнаючи боржника банкрутом, суд повинен встановити його неплатоспроможність шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведених ним заходів та виконаних обов`язків, наведених, зокрема, у частині третій статті 44 КУзПБ, у процедурі розпорядження майном.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку ст. 47 КУзПБ реєстру вимог кредиторів.

Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника; такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) має бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на перебування провадження у справі у процедурі розпорядження майном боржника.

Отже, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність. У зв`язку з чим, при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та при відкритті ліквідаційної процедури суд в обов`язковому порядку повинен з`ясувати як актив, так і пасив боржника та порівняти їх дані і показники (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2020 у справі № 910/15831/16).

Згідно з частиною третьою статті 49 КУзПБ у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом положень частини четвертої статті 49 КУзПБ суд, здійснюючи судовий розгляд у підсумковому засіданні у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями частиною першою статті 6 КУзПБ із застосуванням судового розсуду.

Тлумачення положень статей 48, 49 КУзПБ свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями статтею 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 915/1261/16, від 19.11.2020 у справі № 908/2755/19, від 12.10.2021 у справі № 916/3619/19).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими КУзПБ, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, завдання підсумкового засідання суду на стадії розпорядження майном полягає в з`ясуванні ознак неплатоспроможності для визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі, які господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає норма частини четвертої статті 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень частини четвертої якої суб`єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Відповідні висновки щодо застосування аналогічних норм права неодноразово викладалась Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, зокрема, в постановах від 15.05.2018 у справі № 908/2229/16, від 24.05.2018 у справі № 927/754/16, від 21.06.2018 у справі № 904/8201/16, від 26.07.2018 у справі № 916/1839/17, від 21.05.2019 у справі № 910/23633/16, від 07.08.2019 у справі № 910/7103/17, від 19.09.2019 у справі №910/9136/18, від 05.11.2019 у справі № 926/767-б/15, від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18, від 14.07.2022 по справі № 925/409/20.

Як вже було зазначено раніше, в мотивувальній частині постанови від 14.11.2022 суд першої інстанції дійшов висновку про неоплатність боржника на підставі того, що визнані судом вимоги кредиторів в загальному розмірі становлять 189 838 511,14 грн., в той час як активи боржника для задоволення вимог становлять 125 001 800 грн. відповідно до фінансової звітності малого підприємства ТОВ "ДВС-Інвест" станом на 30.09.2021.

Щодо цього колегія суддів зазначає, що постановами Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2023 було скасовано ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 за результатами розгляду заяв конкурсних кредиторів у справі №904/9428/21 та прийнято нові рішення, якими грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гумати Україна" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-ІНВЕСТ" у сумі 95 089 439,51 та грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Хандоги Іллі Григоровича до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-ІНВЕСТ" у сумі 1 804 962,00 грн відхилено.

В свою чергу, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2023 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 за підсумками попереднього судового засідання у справі №904/9428/21 було змінено, шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови та виключення з її резолютивної частини пунктів 2 та 3, якими:

- визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гумати Україна" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) з грошовими вимогами в розмірі 4 962,00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 95084 477,51 грн. (4 черга) - основна заборгованість;

- визнано фізичну особу-підприємця Хандогу Іллю Григоровича кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 49; ідентифікаційний номер юридичної особи 40032310) з грошовими вимогами в розмірі 4 962,00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 1 800 000,00 грн. (4 черга) - основна заборгованість.

В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Отже, чинним на сьогоднішній день є судове рішення, яким за результатами розгляду вимог кредиторів, грошові вимоги включенні до реєстру вимог кредиторів наступним чином:

- грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" в розмірі 81 200 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору та авансування винагороди арбітражному керуючому, 90 174 756,05 грн. (4 черга) - основна заборгованість.

Відповідно висновки суду першої інстанції про неоплатність боржника зроблені на підставі співставлення розміру визнаних кредиторських вимог до активів ТОВ "ДВС-Інвест" є помилковими, оскільки розмір фактично визнаних кредиторських вимог за результатом апеляційного перегляду ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 становить 90 255 956,05 грн, тобто останні можуть бути погашені боржником без застосування ліквідаційної процедури.

За таких умов, апеляційний суд не погоджується з твердженнями суду, наведеними в оскаржуваній постанові, позаяк, встановлені обставини достатньо переконливо свідчать про те, що активи боржника переважають над пасивами, і це відповідно ставить під сумнів його неоплатність та неможливість відновити власну платоспроможність.

Поряд з викладеним колегія суддів враховує, що апелянт оскаржує судове рішення у справі також з підстав непроведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості (не встановлено розмір майнових активів Боржника (кількісний та якісний склад)) та аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності Боржника та становища на ринках боржника, без виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

Також, згідно п. 5 ч. 2 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий зобов`язаний розкривати інформацію про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства (у закритій частині сторінки), до якої забезпечується доступ конкурсних і забезпечених кредиторів, а також (з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) поточних кредиторів, та забезпечувати оновлення такої інформації не менше одного разу на місяць у порядку, визначеному державним органом з питань банкрутства.

До інформації про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство належить, зокрема, інформація про: інвентаризацію майна боржника (дати початку та закінчення інвентаризації), аналіз фінансово-господарської діяльності боржника.

При цьому проведення інвентаризації є обов`язковим заходом, що має вчинятися у процедурі банкрутства, що слідує з приписів ч. 8 ст. 39 КУзПБ, за якою в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається про строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

В свою чергу, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації) (ч. 1 ст. 44 КУзПБ).

За приписами ч. 3 ст. 44 КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний, серед іншого, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

Необхідно також зауважити, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства. Водночас, захист приватного інтересу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів (правовий висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20).

В цьому аспекті слід зазначити, що аналіз господарської діяльності боржника має проводитися у відповідності з Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженими наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 № 14.

Згідно п. 5 Розділу І Методичних рекомендацій під час проведення аналізу визначаються:

- стан фінансово-господарської діяльності підприємства, структура його балансу (задовільна чи незадовільна) та обґрунтованість визнання підприємства неплатоспроможним;

- тенденції щодо динаміки основних показників ефективності діяльності підприємства;

- можливість використання санаційних процедур для поліпшення фінансово-господарського стану підприємства та виведення його з неплатоспроможного стану;

- наявність економічних ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.

З матеріалів справи вбачається, що аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства боржника ТОВ "ДВС-ІНВЕСТ" та інвентаризація його майна не були проведені.

Тобто фактичні обставини справи свідчать про невиконання у межах справи №904/9428/21 про банкрутство передбачених КУзПБ заходів в процедурі розпорядження майном та недотримання вимог щодо повноти дій, вчинення яких вимагається ст. 44 Кодексу в тому числі для того, щоб визначити можливість переходу до наступної судової процедури.

Як вже було зазначено, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Провадження у справі про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, які істотно відрізняють це провадження від позовного.

Одним із принципів, які характерні для правового інституту неспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство, що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства.

Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства.

На переконання колегії суддів, непроведення відповідних дій з аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства боржника, інвентаризації його майна, а також перевірки на відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності тощо, перешкоджають суду ухвалити обґрунтоване рішення про перехід до ліквідаційної процедури, а висновки щодо наявності ознак неплатоспроможності боржника, які ґрунтуються виключно на даних фінансової звітності боржника та розміру визнаних грошових вимог, - є передчасними та свідчать про неналежну реалізацію принципу судового контролю у процедурі банкрутства ТОВ "ДВС-Інвест", наслідком чого має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

З приводу тверджень скаржника про те, що Додаткові угоди від 02.12.2019, 28.12.2020, 20.05.2020 до Договору надання правової допомоги б/н від 16.04.2019 (укладені між ТОВ "ДВС-Інвест" та АО «Комплекс Груп»), Договори відступлення вимог б/н від 01.07.2021, від 05.01.2022, від 02.02.2022 (укладені між АО «Комплекс Груп» та ТОВ "Гумати Україна") та Договір про надання послуг б/н від 04.01.2021 (укладений між ТОВ "ДВС-Інвест" та ФОП Хандогою І.Г.) містять ознаки фраудаторності, мають завідомо штучний характер та не спрямовані на настання реальних наслідків, є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, у зв`язку з чим, ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» була подана до Господарського суду Дніпропетровської області позовна заява про визнання згаданих фраудаторних правочинів недійсними, спір перебуває на розгляді суду, рішення у справі ще не прийнято, варто зазначити таке.

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин 3, 6 статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України.

У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

За сталою судовою практикою, що ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 25.05.2022 у справі № 904/5314/20, від 19.07.2022 у справі № 904/4790/21, під час розгляду грошових вимог кредиторів в порядку статей 45-47 КУзПБ господарський суд, за загальним правилом, має виходити з презумпції правомірності, і відповідно, дійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора.

Водночас, процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних заме з здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто за правилами позовного провадження тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство (ст.7 КУзПБ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами статті 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ПрАТ "Північний ГЗК" про визнання фраудаторних правочинів недійсними (в межах справи про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест" подана до Господарського суду Дніпропетровської області у травні 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/9428/21 (904/1113/22). Призначено підготовче засідання на 15.06.2022 (інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень).

На цей час (16.03.2023) судові рішення щодо позовних заяв ПрАТ "Північний ГЗК" про визнання фраудаторних правочинів недійсними судом першої інстанції не прийнято, у справах призначено судово-технічні експертизи давності документів, на час проведення яких провадження у справах зупинено.

При цьому слід зважати на те, що судові процедури, які можуть застосовуватись до боржника, відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства мають строковий характер.

Відповідно до пункту 2 статті 44 КУзПБ процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

За частиною третьою статті 49 КУзПБ у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює, зокрема, ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2022 у справі № 904/4608/21 наголошено, що суд має забезпечити право на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

Відтак, апеляційний суд звертає увагу на необхідності дотримання судом першої інстанції балансу інтересів кредиторів та боржника та врахування наявності судових процедур оспорювання ініціюючим кредитором Додаткових угод до Договору надання правової допомоги б/н від 16.04.2019, Договорів відступлення вимог (б/н від 01.07.2021, б/н від 05.01.2022, б/н від 02.02.2022) та Договору про надання послуг б/н від 04.01.2021.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що судова процедура розпорядження майном боржника у цій справі введена 20.01.2022 з постановленням судом ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДВС-Інвест", тобто граничний строк процедури розпорядження майном боржника сплив 10.07.2022.

Таким чином, для закінчення процедури розпорядження майном та прийняття у підсумковому засіданні суду рішення про перехід до наступної судової процедури, в даному випадку ліквідації, суд мав переконатися у дійсній наявності ознак неплатоспроможності боржника на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, одночасно з урахуванням встановленого обмеження граничними строками процедури розпорядження майном, адже значне зволікання щодо цього питання може порушити не тільки процесуальні строки, визначені КУзПБ та ГПК України, а й принцип пропорційності господарського судочинства, з огляду на тривалий розгляд справ №904/9428/21 (904/1112/22) та №904/9428/21 (904/1113/22) та зупинення провадження у справах до закінчення проведення судових почеркознавчих експертиз та отримання судом висновків експертів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча суд і має зважати на рішення зборів кредиторів (комітету кредиторів) та їх клопотання щодо введення наступної судової процедури, однак при визначенні наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі керується принципом судового розсуду, з огляду на що повинен наводити мотивовані підстави прийняття відповідного рішення.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Необхідно акцентувати увагу на п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, в якому зазначено, що за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet V. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним, з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Постанова Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21 цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В свою чергу, як передбачено ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на все вищевикладене, постанова Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21 прийнята за неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію розпорядження майном боржника.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 236, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21 задовольнити.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 у справі №904/9428/21 скасувати.

Справу №904/9428/21 передати для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію розпорядження майном боржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.03.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко