УХВАЛА

23 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/16024/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» (далі - ТОВ «Спецвагон Транслізинг», скаржник)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023

у справі №910/16024/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-Транс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг»

про стягнення 6 232 973, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Спецвагон Транслізинг» 13.03.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №910/16024/21, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 у справі №910/16024/21 залишити в силі, а у разі визнання Судом підстав для застосування статті 310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) - направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Крім того, скаржник як у прохальній частині так і у заяві просить зупинити виконання постанови апеляційного суду до завершення касаційного перегляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №910/16024/21 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуючий, Бенедисюка І. М., Колос І. Б.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Так, підставами для подання касаційної скарги ТОВ «Спецвагон Транслізинг» та скасування оскаржуваних судових рішень є порушення матеріального та процесуального права, а саме:

- посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує на відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 3, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та статті 7 Закону України «Про судову експертизу»;

- посилаючись на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункти 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України вказує, що попередні судові інстанції порушили норми процесуального права, а саме положення статей 76,77 ГПК України та встановили обставини на підставі недопустимих доказів (звіту про оцінку вагонів оцінювача Олефіренко В. Л.), а також суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про визнання поважними причин неподання доказів суду першої інстанції, долучення їх до матеріалів справи та врахування під час розгляду апеляційної скарги та клопотання про закриття апеляційного на підставі пункту 2 частини першої статті 264 ГПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Спецвагон Транслізинг» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо клопотання ТОВ «Спецвагон Транслізинг» про зупинення дії оскаржуваної постанови, яке обґрунтовано тим, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №910/16024/21 позов задоволено та стягнуто з відповідача 6 232 973, 00 грн вартості вагонів, переданих відповідачу за договором оренди від 20.01.2016 №160120-ЗП05-01, витрат на проведення експертизи в розмірі 100 000, 00 грн та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 94 994, 60 грн та судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 142 491, 90 грн. Відповідач є одним із найбільших в Україні оператором власного та орендованого рухомого залізничного складу та здійснює перевезення вантажів територією України, країн СНД та Європи. Стягнення коштів з відповідача обумовлене тимчасовою неможливістю повернення з оренди 17 вагонів, оскільки останні заблоковані у зв`язку з введенням ПАТ «Укрзалізниця» конвенційних заборон на вантажні перевезення зі станцій, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території Донецької залізниці для усіх вантажоодержувачів (розпорядження №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017) і на залізничні станції, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території Донецької залізниці для усіх вантажоодержувачів (розпорядження №Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017). Зазначені обмеження продовжують діяти, а за умови стабілізації ситуації обмеження будуть відмінені, а вагони повернуті.

Водночас існує нагальна необхідність спрямування наявних коштів на здійснення поточних розрахунків з метою забезпечення безперервного циклу надання послуг. Діяльність відповідача здійснюється в умовах воєнного стану, є суспільно необхідною і корисною для економіки України, а податки, які відповідач оплачує є частиною підтримки економічного сектору держави у воєнний час. Крім того, у разі скасування Судом оскаржуваної постанови, позивач безпідставно користуватиметься коштами відповідача і існує ризик їх неповернення (тривалого у часі повернення).

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).

Сумніви скаржника щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм права під час постановлення оскаржених судових рішень покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення. За таких міркувань Суд відхиляє доводи заявника в цій частині.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Так, навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення дії оскаржуваних судових рішень не наведені аргументовано/обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення їх дії, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення дії оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного перегляду, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 294, 332 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/16024/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №910/16024/21.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 20 квітня 2023 року о 15:20 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 10 квітня 2023 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №910/16024/21.

5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

6. Повідомити учасників справи, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

7. Витребувати матеріали справи №910/16024/21 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» про стягнення 6 232 973, 00 грн.

8. Копію ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос