ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 березня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/195/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши матеріали Заяви № без номера від 06.03.2023 (вх. №2398 від 20.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА»

про: забезпечення позову

по справі №921/195/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА», вул. Садова, буд. 3/5, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 38493443;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН», пр. Бандери Степана, буд.104, кв. 56, м. Тернопіль, 46013, ідентифікаційний 43926531;

про: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» (пр. Бандери Степана, буд.104, кв. 56, м. Тернопіль, 46013, ідентифікаційний 43926531) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» (вул. Садова, буд. 3/5, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 38493443) безпідставно отримані кошти в розмірі 6 490 230,00 грн. (шість мільйонів чотириста дев`яносто тисяч двісті тридцять гривень 00 копійок) та суму понесених судових витрат.

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ.

20.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» (пр. Бандери Степана, буд.104, кв. 56, м. Тернопіль, 46013, ідентифікаційний 43926531) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» (вул. Садова, буд. 3/5, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 38493443) безпідставно отримані кошти в розмірі 6 490 230,00 грн. (шість мільйонів чотириста дев`яносто тисяч двісті тридцять гривень 00 копійок) та суму понесених судових витрат.

Разом із поданням позовної заяви, позивач подав заяву № без номера від 06.03.2023 (вх. №2398 від 20.03.2023) про забезпечення позову шляхом:

-накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Сенс Банк» м.Київ та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» (пр. Бандери Степана, буд.104, кв. 56, м. Тернопіль, 46013, ідентифікаційний 43926531) в межах ціни позову в розмірі 6 490 230,00 грн.

Позивач в заяві про забезпечення позову зазначає, що наявність зв`язку між вжиттям заходів забезпечення позову та предметом позовних вимог полягає в тому, що саме цей захід (арешт грошової суми) забезпечить виконання рішення суду, оскільки таке виконання за своєю природою полягатиме в перерахуванні грошових коштів з банківського рахунку відповідача (відповідно, метою забезпечення позову є збереження даних грошових коштів на певному рахунку) на банківський рахунок позивача. При цьому, переведення з рахунку відповідача грошових коштів на інші рахунки чи на користь третіх осіб, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.03.2023, головуючим суддею для розгляду справи №921/195/23 визначено суддю Хому С.О.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2023 у справі № 921/195/23 Заяву № без номера від 06.03.2023 (вх. №2398 від 20.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» про забезпечення позову передано для розгляду судді Хома С.О.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши Заяву № без номера від 06.03.2023 (вх. №2398 від 20.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» про забезпечення позову, суд встановив наступне.

У ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України вказано, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із п.3 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен зазначити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.10.2021 по справі № 910/7029/21, згідно з яким у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

На думку суду, долучені позивачем до заяви про забезпечення позову документи (витяг з реєстру нерухомості) не можуть бути прийняті судом як належні докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання рішення суду, оскільки предметом спору по даній справі 921/195/23 є стягнення грошових коштів, і не стосується нерухомого майна.

Обгрунтування позивача про те, що імовірність ускладнення виконання або взагалі невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів забезпечення позову та припущення, що грошові суми, які є у відповідача, можуть зникнути чи зменшитись за кількістю через те, що кошти вибули з володіння Позивача шахрайським шляхом, що може статися й з Відповідачем, а також відсутністю зареєстрованими за відповідачем об`єктів нерухомості не можуть бути єдиною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення. зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. Це є обов`язком заявника зазначити в заяві про забезпечення позову конкретний захід зустрічного забезпечення, який може бути застосований судом.

Натомість позивач не подав пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Щодо зустрічного забезпечення заявником зазначено, що враховуючи обґрунтованість позовних вимог підстав для зустрічного забезпечення позову не має та вважає його застосування не доцільним.

З приводу наведеного слід зазначити, що саме суд, а не заявник, визначає доцільність застосування зустрічного забезпечення. Зокрема, згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 та 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Правовий аналіз наведених вище приписів законодавства свідчить про те, що пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення обов`язково повинні міститися у заяві про забезпечення позову на підставі п.6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, питання щодо застосування чи незастосування таких пропозицій щодо зустрічного забезпечення вирішується судом на підставі положень ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.139 ГПК України в частині її змісту, оскільки не містить обгрунтування необхідності забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.139, 140, 141, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву № без номера від 06.03.2023 (вх. №2398 від 20.03.2023) про забезпечення позову з додатками на 6 аркушах повернути - Товариству з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» (вул. Садова, буд. 3/5, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 38493443).

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3.Ухвала може бути оскаржена у строк і порядок, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

4.Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «МОЛІТА» рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Ухвалу підписано: 22 березня 2023 року.

Суддя С.О. Хома