СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Харків Справа № 917/385/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

без виклику сторін,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава (вх. №1420 П/2),

на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2022 у справі №917/385/22 (суддя Іванко Л.А.),

за позовом Фізичної особи-підприємця Юрія Анатолійовича, м.Полтава,

до відповідача Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м.Полтава,

про стягнення 132258,95грн,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2022 Фізична особа-підприємець Суховерхов Юрій Анатолійович звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 132258,95грн заборгованості за договором на розробку проектної документації №14 від 27.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем як замовником своїх зобов`язань за договором про розроблення проектної документації №14 від 27.03.2020 на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Нечуя-Левицького, 24 у м.Полтава" в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.11.2022 у справі №917/385/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 132258,95грн основного боргу, 2481,00грн - відшкодування витрат з оплати судового збору та 3500,00грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи вищевказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем умов договору №14 від 27.03.2020 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Нечуя-Левицького, 24 у м.Полтава" та наявність у відповідача заборгованості за виконані позивачем роботи у сумі 132258,95грн. Також, місцевий господарський суд відзначив, що підписаним між сторонами актом здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021 відповідач підтвердив, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 17.11.2022 у справі №917/385/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи, не надано належну оцінку доказам та доводам відповідача, якими він підтверджував відсутність підстав для задоволення позову. Зокрема, скаржник вказує про наступне:

- відповідач не визнає як факт виконання робіт позивачем, так і складання між сторонами документів, оскільки вони відсутні в Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, що було встановлено його працівниками за результатами проведення інвентаризації у 2021 році;

- надана позивачем до матеріалів справи копія акту здачі-приймання проектних, вишукувальних та додаткових робіт №14 від 02.07.2021 не є первинним документом бухгалтерського обліку у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Бюджетного кодексу України, а тому не може бути підставою для здійснення оплати Держказначейством України (за відсутності оригіналу документів);

- суд першої інстанції не надав належної правової оцінки неможливості ідентифікувати достовірність підпису колишнього начальника Управління - Сінельніка С.В., що міститься на копії акту здачі-приймання №14 від 02.07.2021, за умови відсутності в матеріалах справи основних доказів на підтвердження виконання робіт, а саме: оригіналу проектно-кошторисної документації, про що у 2021 році Управлінням повідомлялося до правоохоронних органів;

- відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у загальному порядку із викликом сторін, суд першої інстанції обмежив Управління у доступі до правосуддя та позбавив можливості належним чином реалізувати право на судовий захист; також, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналів проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних та додаткових робіт (які є підставою для здійснення розрахунків за договором), а також не надав відповідачу можливості викликати у судове засідання для надання пояснень колишнього головного бухгалтера Управління - Ю.Рижій, яка була відповідальної особою за відображання в бухгалтерському обліку фінансово-господарських операцій, при цьому, котра неодноразово повідомляла та письмово засвідчувала факт відсутності в Управління проектно-кошторисної документації, у зв`язку з чим останні не були відображені у бухгалтерському обліку;

- крім того, за доводами скаржника, судом першої інстанції не було враховано порушення позивачем вимог розділу 4 договору в частині підтвердження факту виконання робіт, оскільки ФОП Суховерхов Ю.А. для здійснення оплати надіслав на адресу Управління лише копії необхідних документів, що суперечить ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.12.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.11.2022 у справі №917/385/22; встановлено учасникам справи строк до 10.01.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; розгляд апеляційної вирішено розпочати з 11.01.2023 без повідомлення учасників справи. Крім того, було витребувано матеріали справи №917/385/22 із Господарського суду Полтавської області.

З огляду на те, що ціна позову у даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (132258,95грн), суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

09.01.2023 на адресу апеляційного суду від ФОП Суховерхова Ю.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог відповідача, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Так, зокрема, позивач зазначає про безпідставність аргументів відповідача щодо звільнення попереднього керівника після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, оскільки вказана посадова особа мала відповідні повноваження на час підписання цих документів. У той же час, відсутність у відповідача оригіналів актів та проектно-кошторисної документації лише свідчить про неналежну організацію роботи Управління та виконання деякими посадовцями своїх функціональних обов`язків на неналежному рівні. Позивач наголошує, що підставою для розрахунків за договором є підписаний сторонами акт здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021, який засвідчує факт передачі проектної документації відповідачу.

Одночасно позивач заявляє про понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи в сумі 2500,00грн та просить стягнути їх за рахунок відповідача.

На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 ГПК України, у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.

Апеляційним судом було створено належні умови для ознайомлення учасників справи з її рухом шляхом надсилання копій процесуальних документів. Додаткових письмових пояснень, інших, ніж викладені в апеляційній скарзі, заяв, клопотань та письмових пояснень сторони до суду не надсилали, про неможливість викласти їх письмово та необхідність надати додаткового часу не заявляли.

Колегія суддів також зазначає, що з урахуванням положень Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX), від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX), від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX) Східний апеляційний господарський суд здійснює розгляд справи №917/385/22 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.03.2020 між ФОП Суховерховим Юрієм Анатолійовичем та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради укладено договір №14 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Нечуя-Левицького, 24 у м.Полтава" (надалі - договір), за умовами якого замовник (Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради) доручає, а підрядник (ФОП Суховерхов Ю.А.) зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Нечуя-Левицького, 24 у м.Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає 94197,89грн, у тому числі ЄП 5%: 4709,89грн.

У п. 2.2 договору вказано, що договірна ціна може бути уточнена.

Згідно з п. 2.3 договору за розробку проектної документації замовник перерахує кошти підряднику на підставі акту (-ів) здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку (-ів).

Відповідно до п. 2.4 договору розрахунки проводяться у безготівковій формі із застосуванням платіжного доручення.

Згідно з п. 2.7 договору вартість проектних робіт уточняється, виходячи з вартості будівництва за підсумком глав 1 - 9, графа 4 зведеного кошторисного розрахунку в складі проектної документації, яка є предметом цього договору та такі зміни оформлюються додатковою угодою, в такому випадку коефіцієнт договірної ціни не може бути змінений в сторону збільшення/зменшення та проводиться у відповідність до коефіцієнта договірної ціни, передбаченого цим договором.

У п. 2.9 договору сторонни погодили, що замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету. Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що передбачається згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України. Після фактичного затвердження кошторису чи внесення змін до нього суму бюджетних зобов`язань за договором може бути скориговано. Зобов`язання замовника, за цим договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних, призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів.

Згідно з п. 4.1 договору по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.

Проектна документація видається замовнику в чотирьох паперових примірниках (п.4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.

У п. 4.4 договору зазначено, що замовник протягом 10-ти днів з дня отримання проектної документації, за відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Згідно з п. 5.2 договору строк закінчення робіт 30.12.2020. У п. 5.3 договору вказано, що термін закінчення робіт може бути перенесений за згодою сторін.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє по 30.12.2020, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань (п. 12.1 договору).

Як також встановлено, сторони підписали додаток №1 до договору "Договірна ціна", додаток №2 "Кошторис №2" на проектні роботи, додаток №3 "Календарний графік виконання робіт".

Так, додатковою угодою №1 від 24.12.2020 сторони внесли зміни у п. 2.1., п. 5.2., п. 12.1 договору, визначили договірну вартість робіт у сумі 146198,95грн, у тому числі сума фінансування у 2020 році 0,00 грн, у 2021 році - 146198,95грн, встановили термін закінчення робіт 08.10.2021; продовжили строк дії договору до 08.10.2021; а також виклали у новій редакції додатки №1, №2 та №3 до договору та додаток №4 Календарний план фінансування.

Додатковою угодою №2 від 13.09.2021 сторони внесли зміни в п. 5.2., п. 12.1 Договору, зокрема, узгодили строк закінчення робіт 31.12.2021 та строк дії договору до 31.12.2021; а також виклали у новій редакції додаток Календарний графік виконання робіт.

На підтвердження факту виконання робіт та прийняття їх відповідачем позивач надав до суду підписаний між сторонами акт здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021, в якому вказано, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті Замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість складає 132258,95грн, у тому числі ЄП 5%: 6612,95грн. Отримано авансовий платіж - 0.

Позивачем було направлено супровідним листом відповідачу вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додано копію договору №14 від 27.03.2020, копію акту здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021 та примірник рахунку-фактури №14. Факт направлення даного листа підтверджується описом вкладення у лист-експрес від 23.12.2021.

Позивач зазначає, що Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не здійснено оплату вартості виконаних робіт на суму 132258,95грн за договором на розробку проектної документації №14 від 27.03.2020, у зв`язку з чим він звернувся до Господарського суду Полтавської області про стягнення з відповідача коштів у зазначеному розмірі.

У свою чергу, відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що: акт здачі-приймання робіт №14 від 02.07.2021 та інші додатки до позову до Управління не надходили; твердження позивача про виконання ним робіт не відповідає дійсності; проектна документація текстові та графічні матеріали, а також кошториси об`єкта будівництва від позивача до відповідача не надходила, що підтверджено актом ревізії; акт здачі-приймання робіт №14 від 02.07.2021 не відображався в регістрах бухгалтерського обліку Управління; акт датований 02.07.2021, на цю дату повинні були бути виконані всі роботи, проте сторони уклали додаткову угоду №2 від 13.09.2021, що ставить під сумнів факт виконання робіт у дату цього акту.

Як вже зазначалося, Господарським судом Полтавської області від 27.11.2022 ухвалено оскаржуване рішення у справі №917/385/22, яким позов задоволено повністю з підстав, зазначених вище.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 887 ЦК України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 зазначеної статті).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт (п. 3 ч. 1 ст. 890 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

За положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось раніше, у п. 4.1 договору сторони погодили, що по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.

Проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках (п.4.2 договору).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що роботи вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт.

Замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи (п.4.4 договору).

Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія акту здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором №14 від 02.07.2021, підписаного позивачем та відповідачем.

Відповідно до змісту зазначеного акту сторони погодились, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість складає 132258,95грн, у тому числі ЄП 5%: 6612,95грн.

Вказаний акт з боку відповідача підписав Сінельник С.В., який за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на день підписання акту (02.07.2021) був начальником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Акт здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021 скріплений печатками позивача та відповідача.

Таким чином, підписавши вказаний акт та засвідчивши його відтиском гербової печатки, відповідач підтвердив, що передбачені договором роботи виконані позивачем в повному обсязі та належним чином і передані йому.

При цьому, будь-яких зауважень стосовно виконаних позивачем робіт відповідач не висловив.

За вказаних обставин, у відповідача, відповідно до п. 4.4 договору та п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України виник обов`язок з оплати виконаних робіт.

Відповідач в добровільному порядку виконані позивачем роботи не оплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

За змістом апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність у нього оригіналу акту здачі-приймання №14 від 02.07.2021 та проектної документації, за розробку якої позивач просить стягнути грошові кошти. Як стверджує відповідач, вказаний факт був встановлений за результатами проведення працівниками Управління інвентаризації у 2021 році.

Також, в апеляційній скарзі відповідач стверджує про неможливість ідентифікувати достовірність підпису колишнього начальника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради Сінельнікова С.В., який міститься на копії акту №14 від 02.07.2021, за відсутності основних доказів виконання робіт оригіналу проектної документації.

Проаналізувавши наведені доводи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів виходить з такого.

Суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Колегія суддів приймає до уваги, що виходячи з аналізу умов п.п. 2.3, 4.3., 4.4. договору підставою для здійснення оплати є підписаний сторонами без зауважень акт здачі-приймання виконаних робіт, а не проектна документація, на яку посилається апелянт.

Так, у п. 4.3. договору сторони погодили, що роботи вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт.

У свою чергу, замовник підписує акт здачі-прирймання протягом десяти днів після отримання ним проектної документації (п.4.4.договору).

З огляду на те, що сторони підписали акт здачі-приймання №14 від 02.07.2021 і він був підписаний замовником (відповідачем) без зауважень, тому у суду відсутні підстави вважати, що предмет договору не був переданий замовнику.

Разом з цим, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наданий позивачем до матеріалів справи акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт №14 від 02.07.2021 (у належним чином засвідченій копії) відповідає вимогам вказаної норми Закону, оскільки містить всі необхідні реквізити, зокрема:

- найменування об`єкта будівництва, етапи виконання робіт "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Нечуя-Левицького, 24 у м.Полтава";

- підрядник: Фізична особа-підприємець Суховерхов Юрій Анатолійович;

- замовник: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі начальника управління Сінельніка Сергія Володимировича;

- цей акт складено про те, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником;

- сторони претензій одна до одної не мають;

- загальна вартість складає 13258,95грн;

- отримано авансовий платіж 0;

- належить до сплати 132258,95грн.

- звітність в Україні та відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Вищевказаний акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт №14 від 02.07.2021 підписала уповноважена особа відповідача - Сінельник С.В., який був керівником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради станом на день підписання акту. Підпис посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Водночас, суд зазначає, що подальша зміна керівника відповідача (після підписання вказаного акту), не свідчить про неналежність цього акту як доказу.

Відповідач ставить під сумнів достовірність підпису Сінельника С.В. на акті здачі-приймання №14 від 02.07.2021.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідач не звертався ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Судова колегія також враховує, що підпис особи, який міститься на акті приймання-передачі виконаних робіт від імені відповідача, скріплений печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, що є зовнішнім реквізитом відповідача, який засвідчує легітимність підпису перед третіми особами.

Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату відповідачем печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Таким чином, відтиск печатки, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі відповідача, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції (у даному випадку - прийнятті проектної документації).

Судова колегія також звертає увагу на тому, що сторонами цього спору, окрім самого договору №14 від 27.03.2020 підписувалися інші документи (договірна ціна-додаток №1 до договору; кошторис на проектні роботи додаток №2; календарний графік виконання робіт додаток №3; додаткова угода №1 від 24.12.2020; додаткова угода №2 від 13.09.2021 з пакетом доданих до них документів; завдання на проектування), які були оформлені відповідачем аналогічним чином, тобто підписані у звичайному порядку і формі для відповідача - із застосуванням печатки юридичної особи, що підтверджує значення відбитку печатки на акті здачі-приймання, як доказу дій відповідача з підтвердження виконання робіт позивачем.

Крім того, позивач, окрім акту приймання-передачі виконаних робіт №14 від 02.07.2021 (підписання якого відповідач заперечує), надав суду договір №14 від 27.03.2020 та додаткові угоди №1 та №2 до нього, в яких сторони узгоджували строки завершення робіт та їх вартість (підписання яких відповідач не ставить під сумнів).

Отже, відповідач не спростував факт укладення договору та додаткових угод до нього.

Слід також звернути увагу на тому, що додаткова угода №2 від 13.09.2021 до договору підписана не колишнім керівником відповідача Сінельніком С.В., а заступником начальника Управління Попенко О.І., який підписав відзив на позовну заяву та апеляційну скаргу, тобто є діючою уповноваженою особою від імені відповідача.

Позивачем до матеріалів справи додано лист ФОП Суховерхова Ю.А. вих. №167-5 від 23.12.2021 з вимогою про оплату відповідачем виконаної роботи. До вказаного листа було додано копію договору №14 від 27.03.2020 та копію акту здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021.

Однак, відповідач (в особі діючого в.о. керівника) мотивованої відповіді або заперечень на вимогу позивача не надав.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Отже, за умовами договору та приписів ст. 854 ЦК України не складення сторонами проміжних актів виконання окремих етапів робіт не звільняє замовника від оплати за кінцевим актом здачі-приймання робіт.

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги правову позицію, викладену Верховним Судом у справі №910/12258/17 про те, що акт приймання-передачі є лише одним із доказів, що підтверджує належне виконання особою свого зобов`язання та не має ознак правочину, на яку посилається відповідач, оскільки не є тотожною даній справі, оскільки стосується визнання недійсним договору. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив про можливість підтвердження актами прийому-передачі виконання умов договору, а відповідач довільно, на власний розсуд тлумачить наведені у ній висновки.

Згідно з ч. 2 ст. 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ч. 3 ст. 853 ЦК України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ст. 852 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

У пп. 3.4.1 п. 3.4 договору зазначено, що замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та цьому договорі, і не можуть бути усуненні підрядником, замовником або третьою особою.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем (в особі діючого в.о. керівника Попенко О.І.) повідомлення позивачу про виявлені недоліки робіт після їх прийняття, а також звернення до позивача з вимогою виправити недоліки на підставі ст. 852 ЦК України, або відмови від договору у порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України в зв`язку з невиконанням роботи позивачем чи на підставі пп. 3.4.1 п. 3.4 договору.

Апелянт стверджує, що в Управлінні відсутні не тільки акт здачі-приймання виконаних робіт, а і проектно-кошторисна документація за договором.

Як уже зазначалось, замовник підписав акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт №14 від 02.07.2021 за договором №14 від 27.03.2020, та зазначив у ньому, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.

Жодних зауважень щодо недостатності поданої документації замовником в акті не відображено.

Згідно з п. 10.3 договору підрядник погоджується з тим, що замовник має право без згоди підрядника розпоряджатися, передавати, тощо, проектну документацію, у тому числі для проведення коригування іншим організаціям чи будь-яким іншим способом відчужувати або змінювати отриману ним документацію, та використовувати окремі проектні рішення, втілені у документації.

Таким чином, після прийняття документації відповідач міг вільно розпоряджатися нею.

Стаття 855 ЦК України регулює розрахунки між сторонами у разі випадкового знищення предмета договору підряду або неможливості закінчення роботи. У цій статті вказано, якщо предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений або закінчення роботи стало неможливим без вини сторін, підрядник не має права вимагати плати за роботу. Підрядник має право на плату, якщо знищення предмета договору підряду або неможливість закінчення роботи сталися через недоліки матеріалу, переданого замовником, чи внаслідок його вказівок про спосіб виконання роботи або якщо таке знищення чи неможливість закінчення роботи сталися після пропущення замовником строку прийняття виконаної роботи.

Отже, відповідач не довів належними доказами те, що предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений. Натомість в акті здачі-приймання №14 від 02.07.2021 відповідач підтвердив, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.

Що стосується посилання відповідача на те, що наразі у нього відсутня проектно-кошторисна документація, після підписання керівником відповідача акту про прийняття виконаних робіт, то зазначені обставини не є підставою для непроведення розрахунку за прийняту роботу.

Поряд з цим, апелянт стверджує, що оригінали документів також не були надані позивачем на адресу відповідача, хоча останньому повідомлялось про відсутність в Управлінні проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних і додаткових робіт.

Однак матеріали справи не містять доказів звернення до позивача з проханням надати примірник документації у зв`язку з її втратою чи відсутністю з інших причин.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи приписи ст. 79 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем докази з більшою вірогідністю підтверджують як факт виконання ним робіт на суму 132258,95грн, так і факт передачі відповідачу проектної документації, аніж докази та доводи, представлені відповідачем на спростовування вказаних обставин.

Поряд з викладеним апелянт вказує про те, що наданий позивачем до матеріалів справи акт здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021 є копією, яка у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є підставою для здійснення відповідачем оплати (за відсутності оригіналу документу).

З приводу цих доводів судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Наданий позивачем акт здачі-приймання виконаних робіт №14 від 02.07.2021 засвідчений у відповідності до вимог ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", а отже, є належним доказом в розумінні ст. 76 ГПК України.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на те, що копія акту здачі-приймання №14 від 02.07.2021 за відсутності оригіналу не є підставою для здійснення оплати не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані.

Доводи відповідача про те, що акт здачі-приймання датований 02.07.2021, тобто на цю дату повинні були виконані усі роботи, проте надалі сторони уклали додаткову угоду №2 від 13.09.2021, що ставить під сумнів факт виконання робіт у дату акту, господарський суд правильно визнав необґрунтованими, оскільки договором не заборонено дострокове виконання робіт.

Відносно аргументів відповідача про те, що він не визнає як факт виконання робіт позивачем, так і факт складання документів з огляду на їх відсутність в Управлінні, що було встановлено за результатами проведення інвентаризації у 2021 році його працівниками, колегія суддів зазначає таке.

Наданий відповідачем Наказ від 27.12.2021 про проведення інвентаризації є внутрішнім документом Управління, який не змінює умов договору і не скасовує підписаного відповідачем акту №14 від 02.07.2021, за яким він прийняв роботи. Крім того, відповідач не надав суду акт за результатами вказаної інвентаризації.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Апелянт зазначає, що акт здачі-приймання проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 02.07.2021 підписаний попереднім керівником відповідача Сінельніком С.В., якого звільнено з займаної посади у липні 2021 року. При цьому апелянт не наводить доказів в обґрунтування того, що акт був підписаний неповноважною особою.

Натомість до матеріалів справи надано належним чином засвідчену копію акту здачі-приймання №14 від 02.07.2021, яким повноважний працівник Управління його керівник підтвердив належне виконання позивачем робіт та належну до сплати за роботи суму, проте розрахунок за виконані роботи відповідач не провів, чим порушив права позивача.

Отже, відповідач не довів належними доказами свої заперечення, не спростував факту підписання відповідачем акту №14 від 02.07.2021, за яким він прийняв роботи.

Вищезазначеним спростовуються доводи апелянта про те, що господарський суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не надав належну оцінку доказам, які подані сторонами, залишивши поза увагою доводи відповідача, які були формально досліджені та відхилені судом без належної оцінки та обґрунтування.

Щодо доводів апелянта про неможливівть ідентифікувати достовірність підпису, що міститься на копії акту з підписом колишнього начальника управління Сінельніка С.В. за умови відсутності головних доказів виконання робіт, а саме, проектно-кошторисної документації, колегія суддів зазначає, що така обставина не заявлялась відповідачем в суді першої інстанції, тому в силу приписів ч. 4 ст.165, ч. 5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються доводи та вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Також апелянт зазначає, що господарський суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача оригіналів проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних та додаткових робіт, які є підтавою для здійснення розрахунків за договором. Крім того, на думку відповідача, господарський суд необґрунтовано обмежив доступ відповідачу до правосуддя та не провів розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін, хоча у відзиві на позовну заяву повідомив, що відповідач не має права заявити позов про недійсність акту здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних і додаткових робіт, але у зв`язку з сумнівом у справжності та достовірності наданих позивачем документів, вважає необхідним дослідити у судовому засіданні оригінали документів та призначити у справі проведення експертиз, а також отримати пояснення колишнього головного бухгалтера установи Ю.Рижій, тому просив проводити судовий розгляд за правилами загального позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.07.2022 у цій справі витребувано у ФОП Суховерхова Ю.А. наступні докази та зобов`язати надати їх суду: проектну документацію, розроблену на виконання умов договору; акти приймання-передачі робіт з виклонання кожного етапу проектування окремо; відповідні погодження, технічні умови та містобудівний розрахунок, як передбачено п. 3.1.3 договору, встановивши позивачу строк для надання суду витребуваних доказів - 15 днів з дати отримання цієї ухвали.

Цією ж ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Частиною 1 ст. 247 ГПКУкраїни передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справи, у яких ціна позову не перевищує 248100,00грн.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті (ч. 2 ст. 247 ГПК України) .

За змістом ч.ч. 2 - 4 ст. 250 ГПК України у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження, якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При цьому відповідно до ч. 7 ст. 250 ГПК України ч.ч. 2-6 цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Тобто, можливість подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та перехід до розгляду справу за правилами загального позовного провадження, передбачено лише для справ, які визначені у ч. 2 ст. 247 ГПК України.

Враховуючи, що у даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення 132258,95грн, тому ця справа згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України є малозначною в силу закону.

Отже, положення ч.ч. 2-6 ст. 250 ГПК України до цієї справи не застосовуються, оскільки відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду виключно в порядку спрощеного провадження.

З огляду на вищенаведене, господарський суд обґрунтовано розглянув справу №917/385/22, яка є малозначною, у порядку спрощеного провадження.

Щодо витребування доказів господарський суд зазначив, що 04.08.2022 позивачем надано для дослідження суду проектну документацію на виконання умов договору в електронному вигляді та копію завдання на проектування від 27.03.2020.

Крім того, судова колегія зазначає, що незважаючи на те, що суд розглядав цю справу в порядку спрощеного провадження, відповідач не був позбавлений права та можливості заявити суду першої інстанції клопотання про призначення судових експертиз чи виклик свідка в судове засідання, однак таких клопотань заявлено не було.

Враховуючи наведене вище, посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не можуть бути прийняті апеляційним судом як обґрунтовані.

Отже, господарський суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог про стягнення 132258,95грн основного боргу за виконані роботи за договором.

В частині розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 3500,00грн рішення місцевого суду відповідачем не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України апеляційним судом не переглядається.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у суді апеляційної інстанції у цій справі у розмірі 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 цього Кодексу).

Частина 5 ст. 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Розглянувши заяву представника ФОП Суховерхова А.Ю., адвоката Сучкової Ю.О., про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, інтереси позивача в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Сучкова Юлія Олександрівна (ордер на надання правової допомоги серія ВІ №1120819 від 10.01.2023, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №4/нл від 21.02.2022).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про стягнення правничої допомоги у розмірі 2500,00грн та надав засвідчені копії додаткової угоди №1 від 17.11.2022, акту наданих послуг №1ап від 10.01.2023, квитанції про сплату гонорару №7 від 10.01.2023 та ордер серія ВІ №1120819 від 10.01.2023.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору №4-г про надання правової допомоги п. 1.1 договору викладено у такій редакції: Предметом данного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області та в разі виникнення необхідності супроводження (представництва клієнта) порушеної справи в судах різних інстанцій.

2. Пункт 1.2 договору викласти в такій редакції: "1.2 Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), визначені у пункті 1.1 даного договору. Сторони домовились, що гонорар адвоката складає за надані юридичні послуги 3500 грн. У разі супроводження (представництва клієнта) справи в господарському суді апеляційної інстанції фіксований розмір складає 2500,00 грн ".

3. Пункт 2.8 договору викласти в такій редакції: " 2.8 Клієнт за надання послуг за цим договором зобов`язується сплатити фіксований гонорар адвокату, розмір якого визначено у пункті 1.2 ".

4. Інші положення договору залишаються без змін.

5. Ця додаткова угода складена українською мовою, зрозумілою для обох сторін, у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу.

Додаткова угода підписана сторонами.

В акті наданих послуг №1ап від 10.01.2023 сторони підтвердили, що адвокат Сучкова Ю.О. надала, а клієнт прийняв юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги від 21.02.2022 №14/нл, та наведено детальний опис наданих послуг. Загальна вартість послуг згідно з вказаним актом 2500,00 грн.

Згідно з квитанцією №7 від 10.01.2023 позивач сплатив адвокату Сучковій Юлії Олександрівні 2500,00грн гонорару.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано належні докази на підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката, при цьому, від відповідача заперечення проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.

Отже, розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співмірним та відповідає вимогам ст. 126 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн у повному обсязі.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2022 у справі №917/385/22 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2022 у справі №917/385/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2022 у справі №917/385/22 - залишити без змін.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (36020, м. Полтава, вул. Стрітенська, 19, ) на користь Фізичної особи-підприємця Суховерхова Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2500,00грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов