ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 березня 2023 року м. Рівне Справа № 918/1129/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )

про: неплатоспроможність

кредитор: Акціонерне товариство "Сенс Банк"

кредитор: ОСОБА_2

секретар судового засідання: С.Коваль

представники сторін в судове засідання не з`явились

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2023 року прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, підготовче засідання призначено на 31 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатоліївну, визначено дату проведення попереднього судового засідання 21 березня 2023 року.

31 січня 2023 року здійснено оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

06 березня 2023 року Акціонерним товариством "Сенс Банк" подано заяву в якій останній просить суд визнати вимоги кредитора до боржника у даній справі у розмірі 237 400,05 грн.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року прийнято вказану заяву до розгляду у попередньому засіданні.

06 березня 2023 року ОСОБА_2 подано заяву в якій остання просить суд визнати вимоги кредитора до боржника у даній справі у розмірі 931 046,43 грн.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року прийнято вказану заяву до розгляду у попередньому засіданні.

В судове засідання представники сторін не з`явились.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 122 КУзПБ, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно з умовами статті 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було здійснено 31 січня 2023 року, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог закінчується 02 березня 2023 року (включно).

Відповідно до статті 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з положеннями статті 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Відповідно до норм визначених КУзПБ, за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена статтею 133 даного Кодексу.

Отже, розглянувши письмові заяви кредиторів з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк"

Кредиторська заява подана 02 березня 2023 року, тобто в межах строків встановлених статтею 45 КУзПБ.

У заяві про визнання кредиторських вимог заявник просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника в сумі 237 400,05 грн, з яких: 38 080,50 грн кредиторські вимоги, як забезпеченого кредитора, 199 319,55 грн кредиторські вимоги, як конкурсного кредитора, а також 5 368,00 грн судових витрат.

З матеріалів справи суд встановив наступне.

У поданій заяві про визнання кредиторських вимог заявник вказує, що 12 серпня 2022 року на позачергових загальних зборах акціонерів АТ "Альфа-Банк" було прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи на найменування: Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Заявник вказує, що 01 жовтня 2008 року між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №SME0018258, відповідно до якого останньому наданий кредит (грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США) на строк користування 36 місяців, зі сплатою процентів за користування в розмірі 19% річних.

01 жовтня 2008 року між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SME0018258/2, відповідно до умов якого остання як поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору від 01.10.2008 року №SME0018258.

27 травня 2009 року, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року №SME0018258 між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна №SME0018258/4, предметом застави на підставі якого є транспортний засіб: тип пасажирський автобус C-D, марка ЛАЗ, модель 699Р, номер шасі (кузова, рами) vin НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір - білий, рік випуску 1992. За домовленістю сторін, оціночна вартість предмету застави відповідно до договору становить 4 998,10 доларів США, що за погодженим сторонами курсом еквівалентно 38 080,50 гривень.

Заявник вказує, що оскільки позичальником та поручителем були порушені взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого в них перед кредитором виникла заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року № SME0018258, АТ "Сенс Банк" звернулось із відповідною позовною заявою до третейського суду.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 04 лютого 2010 року (справа № 57-2/14/10) позов було задоволено в повному обсязі, зокрема з ОСОБА_1 стягнуто на користь заявника 51 333,32 гривні що включає в себе заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року №SME0018258, заборгованість за відсотками, пеню, пеню за договором поруки та компенсацію витрат по сплаті третейського збору.

06 жовтня 2008 року між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №SМЕ0018438, відповідно до якого останньому наданий кредит (грошові кошти у розмірі 22 000 доларів США) на строк користування 60 місяців, зі сплатою процентів за користування в розмірі 19,7% річних.

06 жовтня 2008 року АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SМЕ0018438/2, відповідно до умов якого остання як поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору від 06 жовтня 2008 року №SМЕ0018438.

27 травня 2009 року в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 06 жовтня 2008 року №SME0018438, між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було закладено договір застави рухомого майна №SME0018438/4, предметом застави на підставі якого є транспортний засіб: тип пасажирський автобус C-D, марка ЛАЗ, модель 699Р, номер шасі (кузова, рами) vin НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір - білий, рік випуску 1992. За домовленістю сторін, оціночна вартість предмету застави відповідно до договору становить 4 998,10 доларів США, що за погодженим сторонами курсом еквівалентно 38 080,50 гривень.

Заявник вказує, що оскільки позичальником та поручителем були порушені взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого в них перед кредитором виникла заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2008 року, заявник звернувся із відповідною позовною заявою до третейського суду.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 18 березня 2010 року (справа №296-11/38/10) позов було задоволено в повному обсязі, зокрема з ОСОБА_1 стягнуто на 61 588,11 гривень.

27 травня 2009 року між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №SМЕ0018438-1, відповідно до якого останньому наданий кредит (грошові кошти у розмірі 30 998,43 гривень) на строк користування 24 місяці, зі сплатою процентів за користування в розмірі 23% річних.

27 травня 2009 року, між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SМЕ0018438/4-1, відповідно до умов якого остання як поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 , які виникають з умов кредитного договору від 27 травня 2009 року №SМЕ0018438-1.

27 травня 2009 року, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 27 травня 2009 року №SМЕ0018438-1, між АТ "Сенс Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна №SМЕ0018438/1-1 предметом застави на підставі якого є транспортний засіб: тип пасажирський автобус С-D, марка ЛАЗ, модель 699Р, номер шасі (кузова, рами) vin- НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір - білий, рік випуску 1992. За домовленістю сторін, оціночна вартість предмету застави відповідно до договору становить 38 080,50 гривень.

Заявник вказує, що оскільки позичальником та поручителем були порушені взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого в них перед кредитором виникла заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2009 року №SМЕ0018438-1, АТ "Сенс Банк" звернувся із відповідною позовною заявою до третейського суду.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 18 березня 2010 року (справа №297-11/39/10) позов було задоволено в повному обсязі, зокрема, з ОСОБА_1 стягнуто на 10 645,44 гривень.

Заявник вказує, що оскільки рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 04 лютого 2010 року у справі №57-2/14/10 від 13 березня 2010 року у справі №296-11/38/10 від 18 березня 2010 року у справі №297-11/39/10 наразі не виконані, то на переконання заявника таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Керуючись приписами статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заявник нарахував боржнику на суми богу інфляційні втрати та 3% річних, відтак за розрахунком заявника розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Сенс Банк" складає:

- заборгованість за рішенням Постійно діючого третейського суду від 04 лютого 2010 року у справі №57-2/14/10 становить 51 333,32 гривень. Заявником нараховано 13 198,72 гривень сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, 33 436,75 гривень сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість;

- заборгованість за рішенням Постійно діючого третейського суду від 18 березня 2010 року у справі №296-11/38/10 становить 61 588,11 гривень. Заявником нараховано 16 369,94 гривень сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, 41 470,52 гривень сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість;

- заборгованість за рішенням Постійно діючого третейського суду від 18 березня 2010 року у справі №297-11/39/10 становить 10 645,44 гривень. Заявником нараховано 2 648,28 гривень сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, 6 708,97 гривень сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість.

Заявник вказує, що на підставі договорів застави рухомого майна, укладених в забезпечення виконання зобов`язання за відповідними кредитними договорами, заставним майном є транспортний засіб: тип пасажирський автобус С-D, марка ЛАЗ, модель 699Р, номер шасі (кузова, рами) vin НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір - білий, рік випуску 1992, із оціночною вартістю за домовленістю сторін в 38 080,50 гривень.

З урахуванням наведеного, заявник просить суд визнати кредиторські вимоги в сумі 199 319,55 грн як вимоги конкурсного кредитора та 38 080,50 грн кредиторських вимог, як забезпеченого кредитора.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з нормами частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами частини 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас нормами частини 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов`язання, яке може виникнути в майбутньому.

З урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з нормами статті 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

В силу приписів статті 1 КУзПБ, забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Суд встановив, що кредиторські вимоги в розмірі 38 080,50 грн є кредиторськими вимогами забезпеченого кредитора.

20 березня 2023 року арбітражним керуючим подано звіт про надіслані кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог.

Як видно з повідомлення арбітражного керуючого про результати розгляду заяви про визнання грошових вимог АТ "Сенс Банк" керуючим реструктуризацією визнано грошові вимоги забезпечені заставою в розмірі 38 080,50 грн.

Водночас керуючий реструктуризацією вказує, що заявником неправильно здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, оскільки обрахунок здійснено без врахування пункту 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, а також заявником не враховано обмеження 3 річним строком можливість нарахування 3% річних та інфляційних втрат. А отже, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних заявник має право з 02 березня 2020 року по 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим керуючий реструктуризацією визнає вимоги про визнання 20 460,543 грн трьох відсотків річних та 65 317,13 грн інфляційних втрат.

З урахуванням наведеного керуючий реструктуризацією визнає заявлені вимоги в розмірі 162 351,75 грн як вимоги 2 черги та 8 912,18 грн як вимоги 3 черги.

Щодо наданих керуючим реструктуризацією заперечень суд відзначає наступне.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Згідно з приписами пункту 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

А тому суд погоджується з позицією керуючого реструктуризацією щодо наявності у кредитора права пред`явити вимогу щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат лише за три роки, що передували подачі заяви в суд, тобто за період з 02.03.2020 року.

Разом з тим, беручи до уваги приписи п. 18 Розділу "Прикінцевих та перехідні положення" ЦК України, розрахунок необхідно проводити за період з 02 березня 2020 року по 24 лютого 2022 року.

Керуючий реструктуризацією вказує, що в даному випадку в основі проведення розрахунку має лежати не вся сума боргу, що стягнута по судових рішеннях, а та його частина, яку сам кредитор пред`являє до боржника, в розмірі її 1/3. В свою чергу, боржник не заперечує щодо того, щоб розрахунок як 3% річних так і інфляційних витрат було проведено на суму величини всього боргу (за виключенням неустойки), а не на частину, що заявляється.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року справа № 905/600/18).

З врахуванням наведеного керуючим реструктуризацією визнаються нарахування 3 % річних в сумі 20 460,43 грн та 65 317,13 грн інфляційних втрат.

Наданий арбітражним керуючим розрахунок суд перевірив та визнав правильним.

Згідно з нормами статті 133 КУзПБ, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк" в розмірі: 38 080,50 грн - забезпечені заставою; 162 351,75 грн - 2 (друга) черга задоволення; 8 912,18 грн - 3 (третя) черга задоволення.

Кредиторські вимоги в розмірі 11 756,51 грн трьох відсотків річних та 16 299,11 грн інфляційних втрат (разом 28 055,62 грн) суд відхиляє.

При обрахунку суд ураховує, що заявляючи свої кредиторські вимоги заявником заявлено до визнання 1/3 від солідарно стягнутих третейським судом сум. При обрахунку розміру пені заявником визначено пеню як 1/3 від загальної суми присудженої до солідарного стягнення пені, а також нараховану пеню за договором поруки.

Згідно з нормами частини 2 статті 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Суд також встановив, що АТ "Сенс Банк" понесло витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 5 368,00 грн судового збору.

Відтак, суд вважає за необхідне включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства "Сенс Банк".

Кредиторські вимоги ОСОБА_2

Кредиторська заява подана 02 березня 2023 року, тобто в межах строків встановлений статтею 45 КУзПБ.

У заяві про визнання кредиторських вимог заявник просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника в сумі 931 046,43 грн, які виникли у зв`язку з невиконанням боржником умов укладеного договору позики.

В матеріалах справи наявна розписка від 18 червня 2018 року, якою посвідчено те, що ОСОБА_1 ( НОМЕР_5 ) отримала від ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_6 ) кошти в сумі 25 000 доларів США.

Вказаною розпискою передбачено, що позичальник зобов`язується повернути грошові кошти до 18 червня 2022 року.

Заявник вказує, що станом на час звернення до суду з заявою заборгованість боржника в гривневому еквіваленті складає 914 215,00 грн.

Окрім того, керуючись положеннями статті 625 ЦК України заявник нарахував боржнику за період з 21 червня 2022 року по 30 січня 2023 року 3% річних в сумі 16 831,43 грн.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами частини 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас нормами частини 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Суд установив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним доказами. Оскільки у визначений у розписці строк кошти повернуті не були, в позивача були підстави для звернення з даним позовом (постанова Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц).

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Доказів повернення позики згідно з умовами розписки від 18 червня 2018 року на суму 25 000 доларів США боржник суду не надав.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (постанова ВС від 12 листопада 2020 року справа №154/3443/18).

Суд встановив, що від кредитора чи боржника до суду не надходили пояснення з доказами щодо забезпечення заявлених вимог, а отже суд робить висновок, що заявлені кредиторські вимоги є конкурсними.

Згідно з правилами статті 45 КУзПБ, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Офіційний курс гривні до долару США станом на 02 березня 2023 року встановлено на рівні 36,5686.

Таким чином заборгованість боржника у гривневому еквіваленті становить 914 215,00 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення виконання грошового зобов`язання (з 21.06.2022 року по 30.01.2023 року) заявник нарахував боржнику 16 831,43 грн. 3% річних.

Вказаний розрахунок судом перевірено визнано законним та обґрунтованим.

Згідно з нормами статті 133 КУзПБ, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі 931 046,43 грн - 2 (друга) черга задоволення.

Вказані вимоги визнані керуючим реструктуризацією.

Згідно з нормами частини 2 статті 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Суд також встановив, що ОСОБА_2 понесено витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 5 368,00 грн. судового збору.

Отже, суд вважає за необхідне включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору.

Процесуальні питання

Згідно з положеннями статті 122 КУзПБ, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:

1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;

2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Відповідно до правил частини 6 статті 45 КУзПБ, кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

Суд ураховує, що відповідно до положень статті 45 КУзПБ, жодним з кредиторів не подано письмових заперечень щодо визнання вимог інших кредиторів.

З огляду на наведені вище норми суд вважає за необхідне зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, надати суду реєстр вимог кредиторів боржника, а також призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 45, 47, 122, 133 КУзПБ, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 100, ) в розмірі:

- 162 351,75 грн - як вимоги конкурсного кредитора 2 (друга) черга задоволення;

- 8 912,18 грн - як вимоги конкурсного кредитора 3 (третя) черга задоволення

- 38 080,50 грн як вимоги забезпеченого кредитора.

2. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 100, ) у розмірі 5 368,00 грн судового збору.

3. Вимоги кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 100, ) в розмірі 28 055,62 грн відхилити.

4. Визнати вимоги кредитора ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) в розмірі: 931 046,43 грн - 2 (друга) черга задоволення.

5. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) у розмірі 5 368,00 грн судового збору.

6. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 05 квітня 2023 року.

7. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду до 15 квітня 2023 року: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів.

8. Призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "04" травня 2023 р. на 12:00 год.. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань №11.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена у десятиденний строк до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Андрій Качур