номер провадження справи 5/18/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 Справа № 908/245/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (юридична адреса: бул. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133; адреса для листування: вул. Георгія Тороповського, буд. 14, м. Київ, 02100; )

До відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант (69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, буд. 3, )

про стягнення 41 343,45 грн.,

Без участі представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

24.01.2023 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант про стягнення 41 343,45 грн.

24.01.2022 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2023 (суддя Проскуряков К.В.) прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 908/245/23 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, розгляд справи по суті розпочати з 23.02.2023. Запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

07.02.2023 від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант до суду надійшов відзив на позовну заяву № 146 від 02.02.2023 (вх. № 2620/08-08/23 від 07.02.2023), згідно якого відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вищевказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

22.03.2023 судом прийнято рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 28.11.2021 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до спричинення пошкоджень транспортних засобів. Згідно зі спільним повідомленням учасників пригоди, дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Зазначені обставини також встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2022 по справі № 953/283/22. Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 30.04.2021, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 становить 65 000,00 грн. 09.05.2022 ТОВ «СК Альфа-Гарант здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 65 000,00 грн. При цьому, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у двох страхових компаніях за полісом № 206413255 у ТДВ «СК Альфа-Гарант» та полісом № ЕР 203385373 у ТДВ «СК «Мотор-Гарант», позивач стверджує про наявність обов`язку останнього відшкодувати ТДВ «СК Альфа-Гарант» частину страхового відшкодування в розмірі 29 900,00 грн. (65 000,00*50% - франшиза 2 600,00 грн.) у відповідності до вимог п. 5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 464/2020 від 26.02.2020, а також пеню за прострочення виплати страхового відшкодування на суму 8 191,78 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 760,16 грн. та 3 % річних на суму 491,51 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву ТДВ Страхова компанія Мотор-Гарант заперечило проти позовних вимог зазначивши, що позивачем не дотримано вимоги чинного законодавства України в частині здійснення заходів для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме щодо: невідкладного повідомлення іншого страховика про настання події, що містить ознаки страхового випадку; забезпечення можливості іншому страховику приймати участь в розслідуванні страхового випадку; повідомлення іншого страховика про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Станом на 21.03.2023 позивач заперечень на відповідь на відзив до суду не направив, клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін на адресу суду не надходило.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (страховик, позивач) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206413255, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «КІА К5», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

28.11.2021 о 05:40 в м. Харків по вулиці Шевченко, 327-а відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована у 2-х страхових компаніях за полісом № 206413255 у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та полісом № ЕР 203385373 у ТДВ «СК «Мотор-Гарант».

Відповідно до Угоди про розмір страхового відшкодування від 30.04.2021, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 становить 65 000,00 грн.

07.12.2021 в межах справи № ЦВ/21/7437 був здійснений огляд транспортного засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 .

20.01.2022 до ТДВ «СК Альфа-Гарант звернулась ОСОБА_4 із заявою (вх. № ЦВ/21/7437 від 20.01.2022) про страхове відшкодування пошкодженого майна - «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , договір обов`язкового страхування 206413255.

14.02.2022 постановою Київського районного суду м. Харкова по справі № 953/283/22 водія ОСОБА_1 визнано винною особою у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодекс України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування», у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування згідно угоди, страхувальник - ОСОБА_3 , страхова сума за договором № 206413255 від 20.10.2021 130 000,00 грн., безумовна франшизи 0,00 грн., сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи згідно угоди від 30.04.2022 65 000,00 грн.

09.05.2022 Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант складено страховий акт № ЦВ/21/7437, в якому зазначено страхувальника ОСОБА_3 , договір страхування 206413255 від 20.10.2021, марка, модель автомобіля «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір страхового відшкодування 65 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 09.05.2022 платіжним дорученням № 28254 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перераховано на користь ОСОБА_4 65 000,00 грн. (призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ) згідно страхового акту № ЦВ/21/7437 за договором страхування № 206413255 від 20.10.2021).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ОСЦПВ», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

15.06.2022 позивачем на адресу відповідача надіслано заяву №03/1007 від 15.06.2022 про виплату стразового відшкодування, якою просив компенсувати ТДВ «СК Альфа-Гарант суму страхового відшкодування у розмірі 29 900,00 грн. (50% від суми сплаченого страхового відшкодування (франшиза передбачена полісом відповідача становить 2 600,00 грн). Проте, вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення.

У зв`язку з відсутністю оплати страхового відшкодування, позивачем нараховано пеню за період з 01.07.2022 по 16.01.2023 у розмірі 8 191,78 грн., 3% річних за період з 01.07.2022 по 16.01.2023 на суму 491,51 грн. та інфляційні витрати за період з липня 2022 по січень 2023 включно на суму 2 760,16 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. « НОМЕР_1 » була застрахована у 2-х страхових компаніях у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за полісом № 206413255 та у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» за полісом № ЕР 203385373.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про страхування» предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).

Згідно з п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

При цьому, вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 ст. 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. а п. 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ № 18 від 24.01.2005 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 3470 від 01.02.2005, члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 з метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 Порядку, зокрема, визначено, що наявність на момент укладення Внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні Внутрішні договори страхування, укладені про відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні Внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші Внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та пунктом 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 сталась після 01 березня 2020 року, Порядок № 464/2020 від 26.02.2020 поширюється на врегулювання даного страхового випадку, а отже договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_1 , укладені з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ТДВ «СК «Мотор-Гарант» є чинними.

Відповідно до п. 3.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним Внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших Внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом 1961 заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 3.2 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома Внутрішніми договори страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Судом встановлено, що інформацію про страховий випадок ТДВ «СК «Мотор-Гарант» отримало 15.06.2022 із заяви ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну транспортному засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку заявою № 03/1007 від 15.06.2022, що свідчить про недотримання Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант вимог, передбачених пп. а) п. 3.2 Порядку № 464/2020 від 26.02.2020.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про забезпечення позивачем Товариству з додатковою відповідальністю «СК «Мотор-Гарант» можливості для прийняття участі в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна). Пропозиції здійснити огляд пошкодженого транспортного засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , погодивши дату та місце огляду з потерпілим ОСОБА_2 , а також надання відповідачу номера телефону останнього матеріали справи не містять, що також є порушенням пп. б) п. 3.2 Порядку № 464/2020 від 26.02.2020.

Доказів повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення, обов`язковість якого встановлена пп. в) п. 3.2 Порядку № 464/2020 від 26.02.2020 р., позивачем до суду також не надано.

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових СУМ, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону 1961. До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначеного розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Як було зазначено вище, 15.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою № 03/1007, в якій вказав, що Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант», виходячи із ремонтної калькуляції, на підставі протоколу огляду та європротоколу здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок, вказаний страхувальником, в розмірі 65 000,00 грн., та просив ТДВ «СК «Мотор-Гарант» відшкодувати частину виплаченого ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування в розмірі 65 000,00 грн.

Копію ремонтної калькуляції було додано до вказаної заяви.

Однак, враховуючи відсутність погодження ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ТДВ «СК «Мотор-Гарант» розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , до заяви про страхове відшкодування у відповідності до п. 5.1 Порядку № 464/2020 від 26.02.2020 р. має бути долучено звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження, що позивачем, в свою чергу, виконано не було.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було дотримано вимоги чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення ТДВ «СК «Мотор-Гарант» про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення відповідачу можливості приймати участь в розслідуванні страхового випадку та своєчасного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також не додано до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір шкоди, що, в свою чергу, призвело до неможливості встановлення відповідачем причин та обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення розміру заподіяної шкоди, підстави для задоволення вимог ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення частини виплаченого позивачем страхового відшкодування на суму 29 900,00 грн. відсутні. Крім того, з огляду на відмову в задоволенні основних вимог ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у даній справі, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 8 191,78 грн., 3% річних на суму 491,51 грн. та інфляційних втрати у розмірі 2 760,16 грн. також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-4ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку що вимоги позивача необґрунтовані, непідтверджені належними та допустимими доказами, є такими, що не підлягають задоволенню. Його доводи судом до уваги не приймаються в силу викладеного.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.