ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"13" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/28/23
Господарський суд Одеської області у складі:
Судді Гут С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
за участю представників сторін:
від позивача: Садардінова І.В.,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи: Карапиш К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської міської ради до відповідача: Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ВЄК, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, про стягнення 217581,30 грн заборгованості.
03.01.2023 р. Одеська міська рада (далі ОМР, Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ВЄК (далі МП ТОВ ВЄК, Відповідач) 217581,30 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконання умов укладеного 05.12.2013 р. договору оренди землі площею 4302,00 кв.м., що знаходиться у м. Одесі, Люстдорфська дорога, 90, в частині внесення орендної у період з 01.01.2022 р. по 31.10.2022 р.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 03.01.2023 р. позовній заяві ОМР присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/28/23 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 р. прийнято позовну заяву ОМР до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/28/23, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.02.2023 р. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (далі Департамент, ДЗР ОМР, Третя особа).
01.02.2023 р. Департаментом представлено письмові пояснення, в яких підтримує позицію ОМР, повідомляє про неналежне виконання МП ТОВ ВЄК умов укладеного 05.12.2013 р. договору оренди землі площею 4302,00 кв.м., що знаходиться у м. Одесі, Люстдорфська дорога, 90, в частині внесення орендної у період з 01.01.2022 р. по 31.10.2022 р.
Надіслана МП ТОВ ВЄК на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адреса за вказаною адресою.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 р. відкладено розгляд справи на 02.03.2023 р.
Надіслана МП ТОВ ВЄК на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали суду від 07.02.2023 р. повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адреса за вказаною адресою.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 р. відкладено розгляд справи на 13.03.2023 р.
У призначене на 13.03.2023 р. судове засідання представник МП ТОВ ВЄК не з`явився, підстав незабезпечення явки представника Відповідачем не повідомлено, про призначене судове засідання повідомлявся в установленому законодавством порядку, правом на участь в судовому засіданні не скористався.
Пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи викладене, надіслана МП ТОВ ВЄК поштова кореспонденція вважається врученою належним чином, а останнє повідомленим про призначенні судові засідання.
Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Письмового відзиву від МП ТОВ ВЄК до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
13.02.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
05.12.2013 р. між ОМР (Орендодавець) та МП ТОВ ВЄК (Орендар) укладено договір оренди землі (Договір), за умовами пункту 1.1 якого Орендодавець на підставі Закону України "Про оренду землі" та рішення Одеської міської ради № 4098-VI від 09.10.2013 р. передає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 4302 (чотири тисячі триста два) кв.м., що знаходиться у місті Одесі, Київському районі, Люстдорфська дорога, 90 (дев`яносто) згідно з планом земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору.
На земельній ділянці розташовано: автозаправний комплекс на 250 заправок на добу з автомийкою, що належать Малому підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ВЄК на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого "29" вересня 2005 року Сімоновою О.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу по реєстру за № 6269 та зареєстрованого 30.09.2005 року КП "ОМБТІ та РОН", номер запису: 753 в книзі: 46 неж-98, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8499584, виданого 30.09.2005 року КП "ОМБТІ та РОН". Інженерне забезпечення від існуючих міських мереж (пункт 2.2 Договору).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 8358226,74 (вісім мільйонів триста п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість) гривень 74 копійки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 351/К від 16.07.2013 р., складеної Управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області (пункт 2.3 Договору).
Договір укладено терміном на 25 (двадцять п`ять) років, до початку реалізації планувальних рішень району, для експлуатації і обслуговування автозавправочного комплексу на 250 заправок на добу з автомийкою (пункт 3.1 Договору).
Орендна плата за земельну ділянку площею 4302 кв.м. розрахована у розмірі 5% (п`яти відсотків) від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 417 911,34 (чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 34 копійки на рік (пункт 4.1 Договору).
Розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно рішень Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах передбачених законодавством (пункт 4.2 Договору).
Орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності (пункт 4.4 Договору).
Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства України; введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка затверджується рішеннями Одеської міської ради; зміни функціонального призначення будівлі або її частини; в інших випадках, передбачених законодавством України (пункт 4.5 Договору).
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, розмір якої визначається Податковим кодексом України. Пеня перераховується Орендарем на рахунок, зазначений в п.4.3. цього договору (пункт 4.7 Договору).
Земельна ділянка передається в оренду Малому підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ВЄК для експлуатації і обслуговування автозаправочного комплексу на 250 заправок на добу з автомийкою (пункт 5.1 Договору).
Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у день державної реєстрації права оренди земельної ділянки відповідно до закону за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 6.3 Договору).
Договір посвідчено 05.12.2013 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В. та зареєстровано в реєстрі за № 959.
05.12.2013 р. між ОМР та МП ТОВ ВЄК підписано акт приймання-передачі земельної ділянки з адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 90.
19.07.2019 р. між ОМР (Орендодавець) та МП ТОВ ВЄК (Орендар) укладено додатковий договір про внесення змін до Договору (Додатковий Договір), відповідно до якого викладено:
пункт 2.3 Договору у наступній редакції: «Нормативна Грошова оцінка земельної ділянки на день укладання договору становить: 4747227,20 грн. (чотири мільйони сімсот сорок сім тисяч двісті двадцять сім гривень 20 копійок), з урахуванням індексації за 2017, 2018 роки, згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси №416/86-17 від 23.01.2017 р., складеної Управлінням Держгеокадастру у м.Одесі Одеської області»;
пункт 4.1 Договору у наступній редакції: «Орендна плата за земельну ділянку площею 4302 кв.м. розрахована у розмірі 5% (п`яти відсотків) від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 237361,36 грн. (двісті тридцять сім тисяч триста шістдесят одна гривня 36 копійок) на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі»;
пункт 4.5 Договору у наступній редакції: «Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, зміни коефіцієнтів індексації, відповідно до чинного законодавства України; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у томі числі у разі введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель міста Одеса, яка затверджується рішенням Одеської міської ради; зміну функціонального призначення будівлі або її частини; в інших випадках, передбачених законодавством України».
Додатковий Договір посвідчено 12.07.2019 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В. та зареєстровано в реєстрі за № 329.
Договір, акт прийому-передачі земельної ділянки та Додатковий Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Приписами статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин 1 та 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 4 статті 286 ГК України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно частин 1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 14.1.136 статті 14 ПК України орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до підпункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
При цьому основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 р. у справі № 920/739/17).
Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 917/353/19).
Приписами статті 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Відповідно до підпункту 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України установлено, що індекс споживчих цін, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків: за 2017-2022 роки - для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів); за 2017-2020 роки - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення.
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди землі (з урахуванням Додаткового Договору).
При цьому МП ТОВ ВЄК як Орендарем в порушення приписів статей 525,526,610,629,759,762 ЦК України, статей 193,283,286 ГК України та умов Договору обов`язку з перерахування орендної плати за період з 01.01.2022 р. по 31.10.2022 р. не виконано, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів частини 1 статті 530 ЦК України та умов пункту 4.3 Договору оренди землі строк виконання щомісячних зобов`язань на суму 217581,30 грн настав (з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2017 р., індексації нормативної грошової оцінки земель та укладеного Додаткового Договору).
Враховуючи викладене, позов ОМР про стягнення з МП ТОВ ВЄК підлягає задоволенню в сумі 217581,30 грн.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Позов Одеської міської ради до відповідача: Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ВЄК, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, про стягнення 217581,30 грн заборгованості задовольнити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повний текст складено 20 березня 2023 р.

Суддя С.Ф. Гут