ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 березня 2023 року Справа № 903/951/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Лотоцької О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро

2) ОСОБА_1

про стягнення 3 067 922грн. 42коп.

встановив: позивач - ТОВ Вітагро Партнер звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ Сотік Агро (відповідача) 996858грн. 19коп., з яких: 239043грн. 63коп. заборгованості за поставлений товар, 401508грн. 33коп. курсової різниці, 224760грн. 91коп. - 25% штрафу, 65319грн. 06коп. 36% річних та 66226грн. 26коп. 0,1% за користування товарним кредитом, а також 14952грн. 88коп. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021р. в частині оплати поставленого позивачем товару.

Водночас, ТОВ Вітагро Партнер звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ Сотік Агро (відповідача - 1) та ОСОБА_1 (відповідача - 2) 1088465грн. 59коп., з яких: 771418грн. 90коп. заборгованості за поставлений товар, 163249грн. 05коп. курсової різниці, 115712грн. 84коп. - 15% штрафу, 2155грн. 74коп. 3%річних та 35929грн. 06коп. пені, а також 16326грн. 98коп. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань згідно договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022р. та договору поруки №В279-04/22ВЛ від 19.04.2022р. в частині оплати поставленого позивачем товару.

Крім цього, ТОВ Вітагро Партнер звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ Сотік Агро (відповідача - 1) та ОСОБА_1 (відповідача - 2) 982 598,64 грн., з яких: 695 545,95 грн. основного боргу, 148 381,84 грн. курсової різниці, 104 331,89 грн. - 15% штрафу, 1 943,71 грн. 3% річних, 32 395,25 грн. пені, а також 14 738,98 грн. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань згідно договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та договору поруки №В279-04/22ВЛ від 19.04.2022р.

Ухвалами суду від 14.12.2022 у справі №903/951/22 (суддя Слободян О.Г.) від 14.12.2022р. у справі №903/946/22 (суддя Слободян О.Г.) від 16.12.2022р. у справі №903/945/22 (суддя Шум М.С.) прийнято позовні заяви до розгляду та відкрито провадження у справах, постановлено справи розглядати за правилами загального позовного провадження.

Вказаними ухвалами суду про відкриття провадження у справі встановлено відповідачам строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов, із урахуванням вимог ст.165 ГПК України. Відповідачам роз`яснено, що у разі не подання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вправі вирішити справу за наявними матеріалами.

10.01.2023р. ТОВ Сотік Агро (відповідач-1) надіслав до суду клопотання (вх.№01-75/136/23) про об`єднання справ в одне провадження, оскільки предметами спору у справах №903/951/22, №903/946/22. №903/945/22, що перебувають в провадженні Господарського суду Волинської області є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеними між ТОВ Вітагро Партнер та ТОВ Сотік Агро аналогічними за змістом договорами поставки однотипного (ідентичного) товару.

Ухвалою суду від 11.01.2023р. по справі 903/951/22 об`єднано судові провадження у справах №903/951/22, №903/946/22, №903/945/22 в одне судове провадження з присвоєнням номеру справи 903/951/22. Постановлено справу №903/951/22 розглядати за правилами загального позовного провадження та, за клопотанням відповідача-1, відкладено підготовче засідання на 31.01.2023 р. для подання відповідачем відзиву на позови.

У зв`язку з об`єднанням справ за клопотанням відповідача-1, з метою надання відповідачами відзивів на позовні заяви, судом повторно встановлено відповідачам строк до 27.01.2023р. для подання відзивів на позови.

Відповідачі відзивів на позови не надали.

Проте, 30.01.2023р. на адресу суду від ТОВ Сотік Агро (відповідача-1) надійшов зустрічний позов до ТОВ Вітагро Партнер, в якому ТОВ Сотік Агро просив:

- визнати недійсним договір поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021р. укладений між ТОВ Сотік Агро та ТОВ Вітагро Партнер;

- визнати недійсним договір поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022р. укладений між ТОВ Сотік Агро та ТОВ Вітагро Партнер;

- визнати недійсним договір поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022р. укладений між ТОВ Сотік Агро та ТОВ Вітагро Партнер;

Також, 30.01.2023р. на адресу суду надійшов зустрічний позов до ТОВ Вітагро Партнер від ОСОБА_1 (відповідача-2), яка, згідно Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2022 на запит ОСОБА_1 , є засновником (учасником) та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ Сотік Агро. В зустрічному позові ОСОБА_1 просить:

- визнати недійсним договір поруки №В279-04/22ВЛ від 19.04.2022р.;

- відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 (відповідача-2) надрукована на бланку ТОВ Сотік Агро (відповідача-1).

Заявником при зверненні із зустрічним позовом не сплачено судовий збір за подання зустрічного позову та не надано доказів надіслання копії зустрічної позовної заяви учасникам справи, оскільки додані фіксальні чеки не містять адрес та найменувань одержувача. Також подані копії документів не завірені.

Судом встановлено, що зустрічні позовні заяви відправлені на адресу суду 27.01.2023 та надійшли до суду 30.01.2022, після закінчення встановленого ухвалою суду про відкриття провадження у справі процесуального строку для подання відзиву. Тобто з пропуском строку для подання зустрічного позову, з порушенням вимог ч.1 ст.180 ГПК України.

Зустрічні позови подано до суду 27.01.2023, в кінці підготовчого провадження, що порушує процесуальні права учасників справи та унеможливлює подачу останніми заяв та заперечень по суті зустрічного позову в межах підготовчого провадження.

Ухвалами суду від 31.01.2023р. зустрічні позовні заяви ТОВ Сотік Агро (відповідача-1) та ОСОБА_1 (відповідача- 2) повернуті відповідачам.

31.01.2023р. ТОВ Сотік Агро (відповідач-1) повторно надіслав на адресу суду клопотання про об`єднання справ в одне провадження (вх.№01-75/590/23), в якому зазначив, що станом на 31.01.2023 р. в провадженні Господарського суду Волинської області окрім справи №903/951/22 також перебувають справи:

- №903/989/22, розгляд якої здійснюється під голуванням судді Якушевої І.О., за позовом ТОВ Вітагро Партнер до ТОВ Сотік Агро про стягнення заборгованості в загальній сумі 1169730грн. 04коп. за договором поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022р. Провадження у справі №903/989/22 відкрито 16.01.2023 р. та призначено підготовче засідання на 08.02.2023р.;

- №903/965/22, розгляд якої здійснюється під голуванням судді Якушевої І.О., за позовом ТОВ Вітагро Партнер до ТОВ Сотік Агро про стягнення заборгованості в загальній сумі 893918грн. 19коп. за договором поставки №В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021р. Провадження у справі №903/965/22 відкрито 16.01.2023р. та призначено підготовче засідання на 08.02.2023р.

Предметом договорів поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 р. та №В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021р., так само як договорів поставки №В278- 04/22ВЛ-К від 19.04.2022 р , №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 р., №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021р. є поставка з боку ТОВ Вітагро Партнер у власність ТОВ Сотік Агро товару - засобів захисту рослин, регуляторів росту рослин та/або мікродобрив, насіння тощо, і відповідно прийняття та оплата зазначеного товару з боку ТОВ Сотік Агро.

Тобто, предметами спору у справах №903/951/22, №903/989/22, №903/965/22, що перебувають в провадженні Господарського суду Волинської області, є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеними між ТОВ Вітагро Партнер та ТОВ Сотік Агро аналогічними за змістом договорами поставки однотипного (ідентичного) товару.

У вказаному клопотанні відповідач просив суд об`єднати справи №903/951/22, №903/989/22, №903/965/22, що перебувають в провадженні Господарського суду Волинської області, в одне судове провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2023 відмовлено у клопотанні відповідача - ТОВ Сотік Агро від 31.01.2003р. про об`єднання справ в одне провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті "13" лютого 2023 р.

Ухвалою суду від 13.02.2023 за клопотанням відповідача-1 відкладено розгляд справи на 14.03.2023.

У зв`язку з надходженням до Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційних скарг ТОВ Сотік Агро та ОСОБА_1 на ухвали Господарського суду Волинської області від 31.01.2023 про повернення зустрічного позову, відповідно до п.17.10 Перехідних положень ГПК України супровідним листом від 13.02.2023 копії матеріалів справи №903/951/22, необхідних для розгляду скарг, надіслані до апеляційної інстанції.

13.02.2023 від ТОВ "Сотік Агро" (відповідач-1) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№01-74/218/23), в якому відповідач просив передати всі матеріали справи №903/951/22 до Північно-західного апеляційного господарського суду та зупинити провадження у справі до перегляду ухвали від 31.01.2023 в порядку апеляційного провадження.

Також, 13.02.2023 від ТОВ "Сотік Агро" (відповідач-1) надійшла заява про відвід (вх.№01-75/911/23).

Відповідно до підпункту 17.10 Перехідних положень ГПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17, 19, 21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення зустрічного позову, до суду апеляційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи (підпункт 17.12 Перехідних положень ГПК України).

Таким чином, в ухвалі суду від 14.02.2023 суд зазначив, що відклавши судове засідання у справі та надсилаючи належним чином оформлені копії матеріалів справи №903/951/22 до суду апеляційної інстанції у зв`язку із поданням апеляційних скарг на ухвали суду від 31.01.2023 про повернення зустрічних позовів, діяв згідно вимог п.17.10. Перехідних положень ГПК України.

Ухвалою суду від 14.02.2023 визнано заяву ТОВ Сотік Агро про відвід судді Слободян О.Г. у справі №903/951/22 - необґрунтованою; заяву ТОВ Сотік Агро про відвід судді Слободян О.Г. у справі №903/951/22 передано в порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України, для визначення судді щодо вирішення питання про відвід судді у даній справі.

Ухвалою суду від 16.02.2023 (суддя Кравчук А.М.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро від 13.02.2023 про відвід судді Слободян О.Г. у справі №903/951/22 відмовлено.

У судове засідання 14.03.2023 відповідачі не з`явилися. Відзиви на позовні заяви відповідачі суду не надали.

13.03.2023 від відповідача - 2 надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату. При цьому, відповідач- 2 посилається на установлений на території України карантин, погіршення стану її здоров`я та відстуністю адвоката для представництва інтересів у суді.

Розглянувши заяву відповідача-2 про відкладення розгляду справи суд зазначає, що відповідач 2 - Панчук С.В була обізнана про розгляд справи у суді, про що свідчить подання нею 30.01.2023 зустрічної позовної заяви у даній справі. А тому, вона мала достатньо часу для звернення до адваката за професійною правничої допомогою.

Крім того, за клопотанням відповідача-1, ухвалою суду від 13.02.2023 розгляд справи по суті було відкладено на 14.03.2023.

Відповідно до ч.1, 2 ст.195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, розглянувши заяву відповідача - 2 дійшов висновку про відмову у її задоволенні, у зв`язку із безпідставністю та закінченням строків розгляду справи.

14.03.2023 від відповідача-1 повторно надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та передачу всіх матеріалів справи до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку із апеляційним оскарженням ТОВ "Сотік Агро" ухвали суду від 31.01.2023 про поверненя зустрічної позовної заяви відповідачу -1.

Клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Надходження апеляційної скарги ТОВ "Сотік Агро" на ухвалу суду від 31.01.2023 про повернення зустрічної позовної заяви, відповідно до вимог п.17.10. Перехідних положень ГПК України не зупиняє провадження у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Сотік Агро на ухвалу Господарського суду Волинської області від 31.01.2023 у справі №903/951/22 (про повернення ТОВ Сотік Агро зустрічної позовної заяви). В ухвалі суду зазначено, що 14.02.2023 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження у справі №903/951/22.

На день розгляду справи (14.03.2023) запит про витребування усіх матеріалів справи №903/951/22 від Північно-західного апеляційного господарського суду до суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст.195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про залишення клопотання ТОВ "Сотік Агро" без задоволення.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

14.03.2023 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Також, в судовому засідання представник позивача подала заяву, в якій просила стягнути солідарно з відповідача 1- ТОВ "Сотік Агро" та відповідача 2 - ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вітагро Партнер" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 60000грн.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

06.09.2021 ТОВ "Вітагро Партнер" (постачальник) та ТОВ Сотік-Агро" (покупець) укладено договір поставки № В8-09/22ВЛ-ПШ (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2. Договору в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість. Найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, вартість Товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна ціна договору вираховується, як сума вартостей усіх партій Товару (згідно відповідних додатків), переданих Постачальником у власність Покупцю.

Покупець проводить оплату вартості Товару шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії Товару будуть обговорюватись Сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних додатках, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривнях.

У п. 2.3.1 договору сторони встановили, що Постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної. Однак сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на момент підписання додатку, в цьому випадку вартість Товару визначається за ціною, яка була встановлена в момент підписання відповідного додатку до Договору.

Згідно п. 2.3.2. Договору сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору на курс продажу іноземної валюти відповідно до п.2.3.3 Договору. Однак, сторони погодили, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати Покупцем, менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на Товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування Видаткової накладної.

Пунктом 2.3.3. Договору встановлено правило визначення курсу валют за Договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за Договором.

Сторони погодили, що у разі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним Сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ «Ощадбанк» (МФО 315784) (п. 2.3.4. Договору).

Відповідно до п. 2.3.5. Договору Сторонами передбачено, що у випадку, коли Покупець не оплатить товар (відповідну(ні) партію(тії) товару) за Договором у строки та на умовах, передбачені Договором, і Постачальник буде вирішувати спір у судовому порядку, Постачальник має право визначити розмір заборгованості Покупця станом на дату звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату (робочу дату), що передує даті звернення Постачальника з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшиться в порівнянні з курсом, визначеним у додатках та видаткових накладних на Товар.

Датою виконання грошових зобов`язань Покупця за даним Договором, є дата зарахування у повному обсязі відповідної необхідної суми коштів на банківський рахунок Постачальника (п.2.3.6).

Покупець здійснюючи оплату за Товар, зобов`язаний вказувати в призначенні платежу номер та дату Договору в рамках якого здійснюється оплата та номер Додатку до Договору. Якщо Покупець не дотримується цього, то Постачальник має право самостійно на власний розсуд, визначити в рахунок якого Договору та/або Додатку зарахувати платіж Покупця (п.2.4).

Пунктом 2.8 Договору поставки встановлено, що в разі поставки товару до його повної оплати Постачальник має право нарахувати Покупцю відсотки за користування товарним кредитом (а саме користування чужими грошовими коштами відповідно до вимог ст.536 та ч.5 ст. 694 Цивільного кодексу України). Відсотки за користування товарним кредитом складають 0,1 % від вартості поставленого та неоплаченого товару за кожний календарний день користування Товарним кредитом та починають нараховуватись з першого дня протермінування оплати покупцем товару. Розрахунок відсотків за користування товарним кредитом здійснюється за формулою: сума заборгованості за поставлений товар в гривневому еквіваленті х 0,1% х кількість днів користування товарним кредитом і нараховуються в останній день перед погашенням основного боргу. Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника відсотки за користування товарним кредитом протягом одного банківського дня з моменту виставлення відповідного рахунку Пастачальника.

Сторони погодили, якщо Покупець порушить кінцевий термін оплати, узгоджений по кожному Додатку до Договору більше 15 календарних днів, в такому випадку Постачальник залишає за собою право змінити планову схему оплати на фактичну, що понесе за собою збільшення ціни, відповідно до комерційних умов поточного року, що діють на момент фактичної оплати та перевиставити Покупцю рахунок, а останній зобов`язаний його оплатити.

Згідно з п. 5.1. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами.

За затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, покупець несе відповідальність сплачуючи штраф у розмірі 25 % від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу (п. 7.2.1 договору).

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України за порушення грошовоого зобов`язання Покупцеь зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 36 відсотків річних від простроченої суми (п.7.2.3).

Договір підписаний сторонами та завірений печатками сторін.

Відповідно до Договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021 року та укладених між сторонами Додатків до даного договору, сторони погодили поставку за наступним графіком:

-згідно Додатку N 1 від 06.09.2021 загальна вартість товару 989520,64 грн. що еквівалентно 36798,83 доларів США із календарним графіком платежів: до 01.09.2022;

-згідно Додатку N 2 від 23.09.2021 загальна вартість товару 64454,28 грн. що еквівалентно 2423,09 доларів США із календарним графіком платежів: до 01.09.2022;

-згідно Додатку N 3 від 05.11.2021 загальна вартість товару 13774,50 грн. що еквівалентно 525 доларів США із календарним графіком платежів: до 01.09.2022;

-згідно Додатку N4 від 05.11.2021 загальна вартість товару 2161,44грн. що еквівалентно 82,56 доларів США із календарним графіком платежів: до 01.09.2022;

-згідно Додатку N 5 від 08.11.2021 загальна вартість товару 1174,96 грн. що еквівалентно 45 доларів США із календарним графіком платежів: до 01.09.2022.

Згідно складених, підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних у період №8331 від 17.09.2021, №8394 від 118.09.2021, №8400 від 20.09.2021, №8483 від 22.09.2021, №8584 від 24.09.2021, №8585 від 24.09.2021, №9255 від 05.11.2021, №9256 від 05.11.2021 та №9262 від 08.11.2021, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 39874,49 доларів США, що у гривні на день формування додатків еквівалентно 1071055,81грн.

Відповідач здійснив оплату за отриманий товар частково. Згідно довідки банку про рух коштів ТОВ "Вітагро Партнер" з 01.09.2022 по 18.11.2022 та виписки з рахунку за період з 19.11.2022 по 05.12.2022, ТОВ "Сотік Агро" всього оплатило 832012,18грн. Призначення платежу: "оплата за товар зг. акту звірки від 2022". При цьому, із сплачених 01.09.2022 коштів у розмірі 240000грн позивачем, відповідно до п.2.4 Договору, було зараховано 172012,18грн за оплату боргу згідно Договору №В8-09/22ВЛ-ПШ, інші - 67987,92грн зараховано по іншому договору.

Однак, як вказує позивач, при оплаті вартості товару, відповідачем не було враховано умови п. 2.3.2 та 2.3.3. Договору, а тому позивач вправі визначити суму боргу за поставку товару за курсом продажу іноземної валюти - долара США, який був встановлений на момент підписання сторонами додатків до договору.

Відповідно до довідки №280 від 08.12.2022 про курс продажу іноземних валют на день підписання сторонами видаткових накладних на товар та на дату звернення з позовом до суду за даними сайту http://finance.ua, станом на 08.12.2022 курс долара становив 36,93грн.

Згідно розрахунку позивача станом на 08.12.2022 року основна сума заборгованості відповідача склала 17345,03 доларів США, що еквівалентно 640 551,96 грн., з урахуванням курсової різниці у розмірі 401 508,33 грн. Розрахунок курсової різниці здійснювався з врахуванням курсу валют, що визначено згідно довідки №280, сформованої за даними сайту http://finance.ua: 17 345,03 доларів США (вартість поставленого та неоплаченого товару у доларах США) х 36,93 грн (курс долара США) = 640 551,96 грн.

Розмір курсової різниці: 640 551,96 грн - 239 043,63 грн (сума основного боргу) = 401 508,33 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої стаття 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга цієї норми допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі N 910/10191/17). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі N 910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі N 916/706/17.

Курсова різниця є недоотриманою позивачем вартістю товару у зв`язку зі зміною його ціни за рахунок валютних коливань в бік збільшення.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем та відсутність заперечень щодо його прийняття, здійсненою частковою оплатою за отриманий товар відповідачем, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Отже, на день розгляду спору заборгованість за отриманий товар згідно Договору №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021 становить 239043,63грн - основного боргу та 401508,33грн - курсової різниці. Зазначена заборгованість не погашена, не оспорена відповідачем, є підставною та підлягає до стягнення. А тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошових зобов`язань ТОВ "Сотік Агро" нараховано 224760,91грн - 25% штрафу згідно п.7.2.1 Договору, 65319,06грн - 36 відсотків річних за період з 02.09.2022 по 22.11.2022 згідно п.7.2.3 Договору та 66226,26грн - 0,1% за користування товарним кредитом за період з 02.09.2022 по 22.11.2022 згідно п.2.8 Договору.

Нарахування 224760,91грн - 25% штрафу та 65319,06грн - 36 відсотків річних передбачені умовами укладеним між сторонами Договору, є арифметично вірними та підставними.

Щодо стягнення з відповідача -1 66226,26грн - 0,1% за користування товарним кредитом за період з 02.09.2022 по 22.11.2022 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. У частині 5 цієї статті визначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

За змістом підпункту 14.1.245 Податкового кодексу України, товарний кредит - товари (роботи, послуги), що передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичних чи фізичних осіб на умовах договору, що передбачає відстрочення остаточних розрахунків на визначений строк та під процент. Товарний кредит передбачає передачу права власності на товари (роботи, послуги) покупцеві (замовникові) у момент підписання договору або в момент фізичного отримання товарів (робіт, послуг) таким покупцем (замовником), незалежно від часу погашення заборгованості.

Згідно з підпунктом 14.1.206 зазначеного Кодексу проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

До процентів включаються, зокрема, платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.

Умовами п.2.8 Договору сторони встановили обов`язок Покупця сплатити на користь Постачальника відсотки за користування товарним кредитом протягом одного банківського дня з моменту виставлення відповідного рахунку Пастачальника.

Водночас, позивачем не зазначено про факт виставлення рахунку відповідачу-1 на оплату відсотків за користування товарним кредитом. Також, в матеріалах справи відсутній рахунок на оплату відсотків та докази надіслання такого рахунку відповідачу. Отже, суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача згідно умов договору оплатити позивачу 0,1% за користування товарним кредитом на день розгляду спору не настав, а тому вимога про стягнення 66226,26грн - 0,1% за користування товарним кредитом не підлягає до задоволення. В позові в цій частині слід відмовити.

Крім того, 19.04.2022 між ТОВ «Вітагро Партнер» (Постачальник) та ТОВ "Сотік Агро" (Покупець) укладений договір поставки № В277-04/22ВЛ-СН.

Також, 19.04.2022 між ТОВ «Вітагро Партнер» (Постачальник) та ТОВ "Сотік Агро" (Покупець) укладений договір поставки № В278-04/22ВЛ-К.

Відповідно до умов Договорів Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його вартість (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договорів сторонами встановлено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, вартість Товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в додатках до Договору, які є невід`ємними частинами Договору.

Загальна сума Договору вираховується, як сума вартостей усіх партій Товару (згідно відповідних Додатків), переданих Постачальником у власність Покупцю (п.2.1 Договору).

Пунктом 2.2. Договорів сторони визначили, що термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватися сторонами в кожному конкретному випадку окремо та відображатися у відповідних додатках, які є невід`мними чатинами Договору.

Відповідно до п. 2.3.2. Договорів сума у гривнях, яку Покупець повинен сплатити Постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору на курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення такої оплати за Договором Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погодили, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у Видатковій накладній на Товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування Видаткової накладної.

Відповідно до п. 2.3.3. Договорів правило визначення курсу валют за Договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за Договором. Сторони погодили, що уразі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним Сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ «Ощадбанк» (МФО 315784) п. 2.3.4 Договору.

Згідно п. 2.3.5. Договорів Сторонами передбачено, що у випадку, коли Покупець не оплатить товар за Договором у строки та на умовах, які передбачені Договором і Постачальник буде вирішувати спір у судовому порядку, Постачальник має право визначити розмір заборгованості станом на дату звернення з позовом до суду, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату (робочу дату), що передує даті звернення Постачальника з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшився в порівнянні з курсом, визначеним у специфікаціях (додатках) та видаткових накладних на Товар.

Відповідно до п. 7.2.1 договору поставки Покупець за затримку з оплатою Постачальнику за поставлений Товар, сплачує штраф у розмірі 15% від суми боргу (його неоплаченої частини) на десятий день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Договори підписані сторонами та завірені їх печатками.

На виконання умов Договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 року та укладених між сторонами Додатків, сторони погодили поставку за наступним графіком:

- згідно Додатку N 1 від 20.04.2022 загальна вартість товару 415228,24грн. що еквівалентно 12764,47 Євро із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

- згідно Додатку N 2 від 20.04.2022 загальна вартість товару 175616,04 грн. що еквівалентно 5943,01 долари США із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

- згідно Додатку N 3 від 20.04.2022 загальна вартість товару 19342,52 грн. що еквівалентно 654,57 долари США із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

- згідно Додатку N 4 від 20.04.2022 загальна вартість товару 85359,12 грн. що еквівалентно 2888,63 долари США із календарним графіком платежів: до 01.11.2022.

На виконання умов договору В277-04/22ВЛ-СН позивач поставив ТОВ "Сотік Агро" товар на загальну суму 695545,95грн (9486,21 доларів США та 12764,47 Євро), що підтверджується видатковимим накладними за період з 22.04.2022 по 24.05.2022 підписаними сторонами та завіреними печатками обох сторін без заяважень та заперечень.

Проте, відповідач-1 своїх зобов`язань щодо оплати отриманого товару по договору та у визначений строк не виконав. Станом на 05.12.2022 основна сума заборгованості відповідача-1 становить 9 486,21 доларів США та 12 764,47 євро, що еквівалентно 843 927,79 грн, з урахуванням курсової різниці у розмірі 148 381,85 грн.

Розрахунок курсової різниці здійснювався з врахуванням курсу валют, що визначено згідно Довідки №277, сформованої за даними сайту http://finance.ua: 9 486,21 доларів США (вартість поставленого та неоплаченого товару у доларах США) х 36,93 грн (курс долара США) = 350 325,74 грн

12 764,47 євро (вартість поставленого та неоплаченого товару у євро) х 38,67 грн (курс євро) = 493 602,05 грн

Розмір курсової різниці: (350 325,74 грн + 493 602,05 грн) - 695 545,95 грн (сума основного боргу) = 148 381,84 грн.

Отже, заборгованість по договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 становить 695545,95грн - основного боргу та 148381,84грн - курсової різниці, не оспорена відповідачем, є підставною та обгрунтованою, а тому підлягає до стягнення.

У зв`язку із неоплатою товару та порушенням строків оплати, позивач нарахував відповідачу 104331,89грн - 15% штрафу згідно п.7.2.1 Договору №В277-04/22ВЛ-СН, 32395,25грн пені за період з 02.11.2022 по 05.12.2022 згідно п. 7.2.1 Договору №В277-04/22ВЛ-СН, а також 1943,71грн - 3% річних згідно п.7.2.3 Договору та ст.625 ЦК України.

Згідно Договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022 року та укладених між сторонами Додатків, сторони погодили поставку за наступним графіком:

- згідно Додатку N 1 від 19.04.2022 загальна вартість товару 482154,34грн. що еквівалентно 14821,84 Євро із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

- згідно Додатку N 2 від 19.04.2022 загальна вартість товару 263060,16 грн. що еквівалентно 8902,21долари США із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

- згідно Додатку N 3 від 19.04.2022 загальна вартість товару 26204,40 грн. що еквівалентно 886,78 долари США із календарним графіком платежів: до 01.11.2022;

На виконання умов договору В278-04/22ВЛ-К позивач поставив ТОВ "Сотік Агро" товар на загальну суму 771418грн (9788,99 доларів США та 14821,84 Євро), що підтверджується видатковимим накладними за період з 29.04.2022 по 24.05.2022 підписаними сторонами та завіреними печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач-1 своїх зобов`язань щодо оплати отриманого товару по договору у визначений строк не виконав. Станом на 05.12.2022 основна сума заборгованості відповідача-1 становить 9788,99 доларів США та 14821,84 Євро, що еквівалентно 934667,95 грн, з урахуванням курсової різниці у розмірі 163249,05грн.

Розрахунок курсової різниці здійснювався з врахуванням курсу валют, що визначено згідно Довідки №276, сформованої за даними сайту http://finance.ua: 9 788,99 доларів США (вартість поставленого та неоплаченого товару у доларах США) х 36,93 грн (курс долара США) = 361507,40 грн

14821,84євро (вартість поставленого та неоплаченого товару у євро) х 38,67 грн (курс євро) = 573160,55 грн

Розмір курсової різниці: (361507,40 грн + 573160,55 грн) - 771418,90 грн (сума основного боргу) = 163249,05 грн.

Отже, заборгованість по договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022 становить 771418,90грн - основного боргу, 163249,05грн - курсової різниці не оспорена відповідачем, є підставною та обгрунтованою, а тому підлягає до стягнення .

У зв`язку із неоплатою товару та порушенням строків оплати, позивач нарахував відповідачу-1 115712,84грн - 15% штрафу згідно п.7.2.1 Договору №В278-04/22ВЛ-К, 35929,06грн пені за період з 02.11.2022 по 05.12.2022 згідно п. 7.2.1 Договору №В278-04/22ВЛ-К, а також 2155,74грн - 3% річних згідно п.7.2.3 Договору та ст.625 ЦК України.

Перевіривши подані розрахунки позивача, враховуючи повну неоплату товару ТОВ "Сотак Агро" по договорах №В277-04/22ВЛ-СН та №В278-04/22ВЛ-К з 02.11.2022, суд дійшов висновку, що нарахування передбачені умовами договорів є арифметично вірними, підставними та обгрунтованими.

Позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт поставки відповідачу-1 на виконання умов договорів поставки обумовленого товару. Натомість, доказів повної або часткової сплати за поставлений товар відповідачем-1 не надано.

Поряд із цим, 19.04.2022 року між ТОВ "Вітагро Партнер" (Кредитор) та гр. ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки № В279-04/22ВЛ, відповідно до якого Проручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконнання всіх зобов`язань ТОВ "Сотік Агро" (Боржник), що виникли із Договорів поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022.

Згідно із п.2.1, 2.2 Договору поруки, у відповідності до вказаних Основних договорів, порукою забезпечуються в тому числі наступні зобов`язання Боржника:

- здійснити оплату за всі поставлені засоби захисту рослин, інокулянт, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (Товар) в обсязі та на умовах Договорів поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022 з подальшими змінами та доповненнями:

- відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, передбачені Договорами поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022.

Закінчення терміну дії Основних договорів не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли у сторін під час його дії.

Відповідно до п. 3.1. Договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов`язання.

Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язань за Основними договороами, в обсязі грошових стягнень, відповідно до розділу 2 та розділу 7 Основного договору (п. 3.2. Договору поруки).

Згідно з п. 4.1.2., 4.1.3. Договору поруки у разі порушення зобов`язання Боржником, Кредитор має право, на власний вибір, направити Поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину) або пред`явити до Поручителя позов. Поручитель зобов`язаний виконати вимогу (позовні вимоги) Кредитора згідно умов, що передбачені Основними договорами.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов`язань за Основними договорами №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022 (п. 6.1. Договору поруки).

Договір поруки підписаний Поручителем - ОСОБА_1 та Кредитором - ТОВ "Вітагро Партнер".

До договору поруки додана нотаріально завірена заява ОСОБА_2 від 20.04.2022, який перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр ОСОБА_1 та дає свою згоду на укладення дружиною в якості Поручителя договору поруки.

Договір поруки № В279-04/22ВЛ від 19.04.2022, укладений між сторонами, вчинено в письмовій формі, як це передбачено законом.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки відповідачем-1 зобов`язання за договорами поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022 та №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022 не були виконані своєчасно та в повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи N 904/4685/18).

В частині заявлених до стягнення 36 % річних господарський суд у цьому зв`язку зважає на правову позицію, викладену в постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18, згідно із якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір штрафу, пені та 36% річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У зв`язку з простроченням сплати основних грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення з відповідача - 1 згідно договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021, крім іншого, 224760грн. 91коп. - 25% штрафу, 65319грн. 06коп. 36% річних, які є підставними.

Заявлено до стягнення з відповідачів, крім іншого, згідно договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022: 104 331,89 грн. - 15% штрафу, 32 395,25 грн. пені та згідно договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022: 115712грн. 84коп. - 15% штрафу, 35929грн. 06коп. пені, які є підставними.

Водночас, беручи до уваги неподання позивачем доказів понесення ним збитків внаслідок допущених відповідачем порушень умов договорів, компенсацію можливих збитків передбаченою умовами договорів курсовою різницею, а також те, що пред`явлені до стягнення штрафні санкції, за оцінкою суду, є надмірно великими, врахувавши інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованих штрафу, пені та 36 відсотків річних на 50 % на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

За наведених вище обставин позовні вимоги в часині стягнення штрафу, пені та 36 % річних підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 112380,46грн -штрафу та 32659грн. 53коп. відсотків річних згідно договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021; 57856грн. 42коп. - штрафу та 17964грн. 53коп. пені згідно договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022; 52165грн. 95коп. - штрафу та 16197грн. 63коп. пені згідно договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022. В решті позову слід відмовити.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 785591грн. 95коп. по договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021; у розмірі 1012644грн. 64коп. по договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022; у розмірі 914235грн. 08коп. по договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022. В позові в частині стягнення 355450грн. 75коп. слід відмовити.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення з відповідачів 60000грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч.3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за ч. 1 ст. 123 цього Кодексу відносяться витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до п.9, ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, Господарським процесуальним кодексом України чітко передбачений порядок вирішення питання про судові витрати.

Судом встановлено, що у позовних заявах представник позивача (адвокат Лотоцька О.Б.) зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до ст.123 ГПК України, складається із суми судових витрат, понесених позивачем, у вигляді судового збору. Позивачем не було заявлено вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, крім судового збору.

Незазначення стороною у заяві по суті справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, позбавляє іншу сторону права на подання доводів та заперечень щодо заявлених витрат, що порушує принцип рівності та змагальності сторін.

З огляду на зазначене, у заяві представника позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу слід відмовити, а такі витрати у розмірі 60000грн покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 124, 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро (45031, Волинська обл, Ковельський район, село Дубове, пров.Колгоспний, буд.4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, ) 785591грн. 95коп., з яких: 239043грн. 63коп. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №В8-09/22ВЛ-ПШ від 06.09.2021, 401508грн. 33коп. курсової різниці, 112380,46грн - штрафу, 32659грн. 53коп. відсотків річних, а також 11783грн. 88коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро (45031, Волинська обл, Ковельський район, село Дубове, пров.Колгоспний, буд.4, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м.Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, код ЄДРПОУ 37993грн. 64коп. (з яких: 771418грн. 90коп. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №В278-04/22ВЛ-К від 19.04.2022, 163249грн. 05коп. курсової різниці, 57856грн. 42коп. - штрафу, 2155грн. 74коп. три відсотки річних та 17964грн. 53коп. пені), а також 15189грн. 67коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро (45031, Волинська обл, Ковельський район, село Дубове, пров.Колгоспний, буд.4, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, ) 914235грн. 08коп. (з яких: 695 545грн. 95коп. основного боргу згідно договору поставки №В277-04/22ВЛ-СН від 19.04.2022, 148 381грн. 84коп. курсової різниці, 52165грн. 95коп. - штрафу, 1 943грн. 71коп. три відсотки річних та 16197грн. 63коп. пені), а також 13713грн. 53коп. витрат зі сплати судового збору.

5. В позові в частині стягнення 355450грн. 75коп. відмовити.

6. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 60000грн. покласти на позивача.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 22.03.2023.

Суддя О. Г. Слободян