ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

22 березня 2023 року м. ХарківСправа № 922/2368/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви (вх.№6901 від 21.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК"

за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул.Андріївська, ю.4, м.Київ, 04070, )
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" (вул.Плеханівська, б.92-А, м.Харків, 61001, ), 2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )
про стягнення боргу за договором овердрафту та договором поруки
за участю представників:

позивача - адвоката Бири Ірини Миколаївни, довіреність від 26.10.2021;

відповідачів 1,2 - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022 Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" та Фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" та солідарного з ним боржника ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" №МБ-КНА-ОВ-10214 від 12.11.2020 та Договором поруки №МБ-КНА-П-10214/1 від 12.11.2020 в розмірі 500 000,00 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2023 прийнято позовну заяву (вх.№2368/22 від 30.11.2022) Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" та Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором овердрафту та договором поруки до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2368/22. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 01 березня 2023 року. Відповідачам, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.03.2023 відкладено підготовче засідання на 22.03.2023.

21.03.2023 через канцелярію Господарського суду Харківської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" звернулось із зустрічною позовною заявою (вх.№6901 від 21.03.2023) до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", в якій просить суд визнати недійсним договір поруки №МБ-КНА-П-10214/1 від 12.11.2020.

Разом із зустрічною позовною заявою відповідач-1 заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору до розгляду справи по суті.

Клопотання обґрунтовано скрутним матеріальним становищем відповідача-1.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

В частині 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 9 вказаного Закону визначено, що суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, передбачених процесуальним законом.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно частин 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Приписи вказаної норми передбачають право суду, з урахуванням майнового стану сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору лише за наявності викладених вище умов, тоді як законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого відстрочення чи розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №912/3514/20.

Так, з системного аналізу змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини 1 вказаної статті не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Таким чином, виходячи з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" не підпадає під категорію, згідно якої враховуючи майновий стан, суд може своєю ухвалою за клопотанням відстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодування шкоди здоров`ю, господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" про відстрочення сплати судового збору.

Також суд зазначає, що оскільки статтею 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, самі лише посилання на обставини скрутного матеріального становища Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі", no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, безпідставне надання пільг з реалізації обов`язку щодо сплати судового збору одному з учасників судового процесу має наслідком порушення прав інших учасників та суперечить принципу рівності сторін у господарському процесі.

Разом з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" не надано доказів на підтвердження того, що після винесення рішення у даній справі у нього буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви (вх.№6901 від 21.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК", суд дійшов висновку про її залишення без руху з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 ГПК України, крім прав та обов`язків визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Пунктами 2 та 3 статті 180 ГПК України передбачено, що зустрічний позов приймається для спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від первісного позову, зокрема, він має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог. Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись в тому, що обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору.

Також взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах. Задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

В частині 4 статті 180 ГПК України зазначено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Дана позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року складає 2 684,00 грн.

Тобто, при поданні даної зустрічної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" повинно було сплатити судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" до зустрічної позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з цим, пунктом 1 статті 180 ГПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч.8 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2023 відповідачам, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Вказану ухвалу суду в той же день було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК", а саме: вул. Плеханівська, б.92-А, м. Харків, 61001, яка збігається з адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи та інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ "Укрпошта" в розділі "Відстежити", вищезазначену судову кореспонденцію було повернуто на адресу суду без доказів вручення з відміткою пошти в довідці ф.20: "адресат відсутній за вказаною адресою" та зазначенням дати "09.02.2023".

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідач-1 суду не надав.

Крім того, як вбачається із КП Діловодство спеціалізованого суду, відповідач-2 - ОСОБА_1 , який водночас є директором відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК", зареєстрований в системі "Електронний Суд", а отже ухвали суду щодо розгляду цієї справи надходять до його Електронного кабінету автоматично.

Зокрема, згідно довідки про доставку електронного листа від 27.02.2023 документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження у справі" від 02.02.2023 по справі №922/2368/22 було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 02.02.2023 об 12:34.

За таких обставин, строк для подання зустрічної позовної заяви сплинув щонайпізніше 24.02.2023.

Проте, відповідач-1 не надав суду ані обґрунтування, ані доказів поважності пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви.

Частиною 1 статті 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В частиною 2 статті 174 ГПК України зазначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного, керуючись статей 46, 163, 164, 174, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву (вх.№6901 від 21.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК" - залишити без руху.

3. Надати позивачу за зустрічним позовом строк, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме: надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (2 684,00 грн.) в оригіналі та доказів поважності пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви.

4. Попередити відповідача-1 за первісним (позивача за зустрічним) позовом про те, що не усунення недоліків зустрічної позовної заяви у строк, встановлений судом, згідно частини 4 статті 174 ГПК України має наслідком визнання заяви не поданою і повернення її позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.03.2023.

Суддя Т.О. Пономаренко