номер провадження справи 4/106/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.03.2023 Справа № 908/1571/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК», м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ», (69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК», (69041, м. Запоріжжя, вул. Вавілова, буд. 19, кв. 15)

про стягнення 260665,20 грн.

За участю представники сторін:

від позивача (стягувача) Стоєва Ю.С. ( в режимі відеоконференції)- довіреність №21/12-1 від 21.12.2022 ;

від відповідача (заявника, боржника) Монько Є.М., на підставі ордеру АР1114867 від 20.02.2023;

27.02.2023 до служби діловодства господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК», м. Запоріжжя вих. № б/н від 24.02.2023 (вх. № 3981/08-08/23 від 27.02.2023) про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22, якою заявник просить суд на підставі ст. 331 ГПК України розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 строком на один рік до 17.01.2024 зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами по 24 000 грн. 00 коп. та в одному місяці 24 575 грн. 18 коп.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2023 заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 у справі № 908/1571/22 прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання на 13.03.2023.

В судовому засіданні 13.03.2023 заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/1571/22 розглянуто, проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи та долучених судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.03.2023 представник ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» заяву про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/1571/22 строком на 12 місяців зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами підтримав з підстав, викладених у цій заяві.

Мотивуючи заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2022 у справі № 908/1571/22 ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного рішення суду ускладнене наступними підставами: на теперішній час підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, а саме через початок повномасштабної воєнної агресії російської федерації проти України та введенням воєнного стану в державі значно скоротилися нові замовлення , виросла дебіторська заборгованість інших контрагентів перед підприємством відповідача. Так, лише заборгованість групи компаній «Метінвест» перед ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» складає 10579060,98грн. Ведеться відповідна претензійно-позовна робота. Відповідач робить усе можливе аби віднайти кошти на оплату за вищевказаним договором . Вказані обставини підтверджуються балансом за формою-2, з якого вбачається падіння валового прибутку, погіршення фінансового стану від операційної діяльності, бухгалтерською довідкою про дебіторську заборгованість. Зважаючи на вищевикладене, заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 на рік рівними частинами.

Позивач з позицією відповідача не погодився, направив на адресу суду заперечення проти заяви про розстрочення рішення суду, які полягають в наступному. Заборгованість відповідача виникла 10.02.2022, тобто до початку воєнного стану і строк більше 1 року ( до цієї дати борг так і не є погашеним) і так є своєрідним відстроченням боргу. При цьому просить врахувати показники балансу Відповідача, а саме наявність чистого прибутку від господарської діяльності (38 млн.грн.), наявність основних засобів (9,8 млн.грн.), збільшення вартості запасів до 61 млн.грн. у порівнянні з початком звітного періоду. Крім того,більше 2 млн.грн. знаходяться на рахунку відповідача. Отже, усі ці показники говорять про те,що відповідач може без будь-якого погіршення фінансового стану розрахуватись з сумою боргу, що є незначною для нього, з огляду на його фінансовий стан. Також зазначає про майже 9 мл.грн. дебіторської заборгованості інших контрагентів перед позивачем. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні заяви відповідача.

Розглянувши заяву ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» про розстрочку виконання рішення суду та матеріали справи № 908/1571/22, суд з`ясував:

В серпні 2022 року до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК», м. Запоріжжя про стягнення 260665,20 грн. заборгованості за договором поставки № 483/ОД/ХР/21 від 13.10.2021, в тому числі основного боргу за поставлений товар в розмірі 217221,00 грн. та штрафу в розмірі 43444,20 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 справу № 908/1571/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1571/22 в порядку спрощеного позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/106/22, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням господарського суду запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК» про стягнення 260665,20 грн. заборгованості за договором поставки № 483/ОД/ХР/21 від 13.10.2021 задовольнити повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» 217221 грн. 00 коп. основного боргу, 43444 грн. 20 коп. штрафу та 3909 грн. 98 коп. судового збору.

23.02.2023 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 видано відповідний наказ про примусове виконання судового рішення.

Надаючи оцінку доводам ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» щодо необхідності надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи необхідність надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» посилається на важке фінансово-економічне становище підприємства, зумовлене початком військової агресії Росії на території України, скороченням нових замовлень, великою дебіторською заборгованістю інших контрагентів.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини». (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004)

Складний фінансовий стан підприємства не є беззаперечною підставою для надання розстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язань за договором, заборгованість за яким стягнута рішенням суду у цій справі, настав 10.02.2022, тобто до початку військової агресії РФ проти України. Загальна сума боргу, що стягнута за рішенням суду складає 260665,20грн., проте за весь час судового розгляду відповідач жодних заходів щодо сплати хоча б частково боргу перед позивачем не вживав. Згідно звіту про фінансові результати відповідача за 9 місяців 2022 діяльність відповідача є прибутковою. На розрахункових рахунках відповідача є кошти , близько 2млн.грн.

За таких обставин, суд вважає,що відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Суд також зазначає, що посилання заявника на введення на території України військового стану через збройну агресію рф, що призвело до значного скорочення нових замовлень і зростанню дебіторської заборгованості інших контрагентів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява ТОВ ЗНА«Лідер електрик» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 908/1571/22 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено і підписано 22.03.2023

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя Н. Г. Зінченко