ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. Справа № 918/67/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 731 274 грн 51 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Браніцький О.М., ордер серія АІ № 1297242 від 25.10.2022 р.;

від відповідача - Піц М.І., ордер серія АС № 1055745 від 13.03.2023 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 13 березня 2023 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Авантаж" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 731 274 грн 51 коп., з яких: 500 000 грн 33 коп. - основний борг, 9 414 грн 49 коп. - три відсотки річних, 64 584 грн 48 коп. - інфляційні втрати та 157 275 грн 21 коп. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як орендарем, грошового зобов`язання із сплати за оренду на підставі договору оренди техніки з екіпажем від 10 травня 2022 року № 16-22, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості в розмірі 500 000 грн 33 коп., а також заявляє про стягнення з відповідача пені в розмірі 157 275 грн 21 коп., 3% річних в розмірі 9 414 грн 49 коп. та інфляційних в розмірі 64 584 грн 48 коп.

Також Товариство просить стягнути судові витрати. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 10 969 грн 12 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 73 000 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 року позовну заяву Товариства від 10 січня 2023 року № 01-1001/2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 лютого 2023 року.

25 січня 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 24 січня 2023 року № 01-2401/2023 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати можливість участі в усіх судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному вебпорталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

Ухвалою суду від 25 січня 2023 року заяву представника Товариства від 24 січня 2023 року № 01-2401/2023 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено частково та постановлено підготовче засідання у справі № 918/67/23, призначене на "13" лютого 2023 року на 11:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства.

13 лютого 2023 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просив відкласти судове засідання в даній справі, оскільки Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" здійснює всі можливі дії щодо мирного врегулювання судового спору, зокрема між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Авантаж" та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" здійснюються переговори щодо мирного врегулювання спору та підписання мирової угоди.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року підготовче засідання відкладено на 27 лютого 2023 року.

14 лютого 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 13 лютого 2023 року № 01-1302/2023 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати можливість участі в усіх судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному вебпорталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року заяву представника Товариства від 13 лютого 2023 року № 01-1302/2023 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено частково та постановлено підготовче засідання у справі № 918/67/23, призначене на "27" лютого 2023 року на 12:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства.

22 лютого 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 21.02.2023 року про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Підприємства на користь Товариства три відсотки річних в сумі 11 423 грн 50 коп., інфляційні втрати в сумі 77 793 грн 93 коп. та пеню в розмірі 190 836 грн 88 коп., а всього - 280 054 грн 31 коп. Як вбачається з вказаної заяви позивачем зменшено позовні вимоги на суму основного боргу в розмірі 500 000 грн 33 коп. та збільшено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені. Також Товариство просить стягнути судові витрати. Заява представника позивача від 21.02.2023 року про зменшення позовних вимог прийнята судом.

27 лютого 2023 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 24.02.2023 року № 2402 про поновлення строку для подання відзиву, в якому просив поновити строк для подачі відзиву на позовну заяву по даній справі та прийняти відзив на позовну заяву від 24.02.2023 року № 2402-1 по даній справі. В клопотанні відповідач зазначив, що у зв`язку з повним погашенням основного боргу перед позивачем та спробами погодження укладення між сторонами мирової угоди, Підприємством не було надано у визначений строк відзиву на позовну заяву. До клопотання від 24.02.2023 року № 2402 про поновлення строку для подання відзиву відповідачем долучено відзив на позовну заяву від 24.02.2023 року № 2402-1 з додатками. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема відповідач зазначив, що 17.02.2023 року Підприємством сума основного боргу в розмірі 500 000 грн 33 коп. сплачена, а відтак основний борг відповідача перед позивачем відсутній. Щодо суми штрафних санкцій відповідач зазначив, що позивачем допущено помилки при розрахунках пені та пені в розмірі 157 275 грн 21 коп. завищена більше ніж у десять разів. Також відповідач зазначив, що гонорар адвоката Браніцького Олександра Миколайовича є невиправданими, а тому понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 73 000 грн 00 коп. вважає необґрунтованими і надмірними.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року клопотання Підприємства від 24.02.2023 року № 2402 про поновлення строку для подання відзиву задоволено та поновлено відповідачу, Підприємству, пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно вказаною ухвалою долучено до матеріалів справи відзив Підприємства на позовну заяву від 24.02.2023 року № 2402-1 з додатками.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 березня 2023 року.

1 березня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов оригінал клопотання від 24.02.2023 року № 2402 про поновлення строку для подання відзиву та відзиву на позовну заяву від 24.02.2023 року № 2402-1 з додатками.

13 березня від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу, в якій повідомлено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду стороною позивача будуть надані належні та допустимі докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Товариства у судовому засіданні 13 березня 2023 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Підприємства у судовому засідання 13 березня 2023 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства та Підприємства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж" (далі - Орендодавець) та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - Орендар) укладено договір оренди техніки з екіпажем № 16-22 (далі - Договір, а.с. 11-12), відповідно до пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку, визначену в Договорі (далі - техніка), а також зобов`язується забезпечити своїми силами її керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу (водіїв) Орендодавця і зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Під технікою в Договорі розуміються трактори з причепами та зернозбиральні комбайни, марка, державні (реєстраційні) номери яких зазначаються у додатках до Договору (пункт 1.2. Договору).

Техніка використовуватиметься Орендарем для цілей обмолоту сільськогосподарських культур (пункт 2.1. Договору).

Техніка передається Орендарю до виконання за його заявкою (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. Договору строк оренди становить два місяці та діє до 1 вересня 2022 року. Строк оренди може бути скорочено за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до Договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору розмір орендної плати визначається в протоколі погодження ціни з ПДВ за кожен місяць оренди.

Підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) здійснюється не пізніше останнього дня місяці, в якому сільськогосподарська техніка повернута Орендодавцю з тимчасового володіння та користування (пункт 5.3. Договору).

Пунктом 5.4. Договору сторони узгодили, що орендна плата сплачується в безготівковому порядку протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт (наданих послуг). Орендар має право здійснювати авансову оплату.

Повернення техніки провадиться за актом приймання-передачі, аналогічному тому, який складається при передачі техніки від Орендодавця Орендарю. Паливо-мастильні матеріали, що не використані та залишаються в техніці підлягають поверненню (пункт 7.1. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору у разі порушення своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену Договором і чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В пункті 8.3. Договору сторони погодили, що у разі прострочення сплати орендних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року та повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 9.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

В Додатку № 1 від 10 травня 2022 року до Договору сторони погодили перелік техніки, яку Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове володіння та користування (а.с. 13).

Відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни від 10 травня 2022 року, який є Додатком № 1/а до Договору, вартість оренди за Договором становить 1 074 559 грн 59 коп. з ПДВ за один місяць оренди (а.с. 14).

Додаток № 1 та Додаток № 1/а підписані уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято в оренду техніку з екіпажем, що підтверджується Актом приймання-передачі техніки від 19 липня 2022 року № 1 (а.с. 15).

Судом встановлено, що зазначений акт підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

В свою чергу, відповідачем повернуто, а позивачем прийнято з оренди техніку з екіпажем на підставі Договору, що підтверджується Актом приймання-передачі техніки (повернення) від 1 вересня 2022 року № 2 (а.с. 16).

Як встановлено судом, зазначений акт підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Крім того, 1 вересня 2022 року сторонами складений, підписаний та скріплений печатками юридичних осіб Акт надання послуг № 32 (а.с. 17), з якого вбачається, що на підставі умов Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв послуги з оренди комбайнів з забезпеченням обслуговуючими екіпажами; вартість послуг складає 1 300 833 грн 33 коп., в т.ч. ПДВ 260 166 грн 67 коп., а всього 1 561 000 грн 00 коп.

Підписанням акту сторони підтверджують, що послуги надані повністю, претензії до Виконавця, щодо якості і кількості наданих послуг у Замовника відсутні.

На оплату послуг оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем позивачем пред`явлений рахунок від 1 вересня 2022 року № 20 на суму № 26/20-1 від 02.09.2020 на суму 1 561 000 грн 00 коп. (а.с. 20).

Відповідачем 29.09.2022 року здійснена часткова оплата наданих послуг за Договором в розмірі 260 166 грн 67 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 29 вересня 2022 року № 3144, наявною в матеріалах справи (а.с. 21).

26 жовтня 2022 року позивач направив відповідачу претензію від 26.10.2022 року № 01-2610/2022 про сплату заборгованості за договором оренди техніки з екіпажем № 16-22 від 10 травня 2022 року в розмірі 1 300 833 грн 33 коп. (а.с. 22-27; докази надіслання - 28).

Відповідачем 11.11.2022 року здійснена часткова оплата наданих послуг за Договором в розмірі 230 046 грн 85 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 11 листопада 2022 року № 5173, наявною в матеріалах справи (а.с. 30).

Також відповідачем 24.11.2022 року здійснена часткова оплата наданих послуг за Договором в розмірі 270 786 грн 15 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 24 листопада 2022 року № 67651, наявною в матеріалах справи (а.с. 31).

Крім того відповідачем 05.12.2022 року здійснена часткова оплата наданих послуг за Договором в розмірі 300 000 грн 00 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 5 грудня 2022 року № 5518, наявною в матеріалах справи (а.с. 32).

За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих за договором оренди техніки з екіпажем № 16-22 від 10 травня 2022 року послуг в повному обсязі не виконав у зв`язку з чим за останнім на момент звернення з позовом до суду обліковувалася заборгованість в розмірі 500 000 грн 33 коп.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом у даній справі.

В заяві про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року позивачем зазначено, що 17 лютого 2023 року відповідачем сплачено заборгованість за надані послуги за договором оренди техніки з екіпажем № 16-22 від 10 травня 2022 року в розмірі 500 000 грн 33 коп.

Відтак, згідно заяви про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Підприємства на користь Товариства три відсотки річних в сумі 11 423 грн 50 коп., інфляційні втрати в сумі 77 793 грн 93 коп. та пеню в розмірі 190 836 грн 88 коп., а всього - 280 054 грн 31 коп.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин містить елементи різних договорів, а саме: договору оренди та договору надання послуг.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, умовами договору оренди техніки з екіпажем від 10 травня 2022 року № 16-22 визначено порядок та строк оплати товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг за договором оренди техніки з екіпажем від 10 травня 2022 року № 16-22 до 15.09.2022 року включно. Відтак, з 16 вересня 2022 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором.

При цьому, відповідачем здійснена оплата прийнятих за договором оренди техніки з екіпажем від 10 травня 2022 року № 16-22 послуг в розмірі 1 561 000 грн 00 коп., що підтверджується копіями платіжних інструкцій від 29 вересня 2022 року № 3144 на суму розмірі 260 166 грн 67 коп., від 11 листопада 2022 року № 5173 на суму 230 046 грн 85 коп., від 24 листопада 2022 року № 67651 на суму 270 786 грн 15 коп., від 5 грудня 2022 року № 5518 на суму 300 000 грн 00 коп., від 17.02.2023 року № 1242 на суму 500 000 грн 33 коп., наявних в матеріалах справи.

Відтак, відповідач розрахувався за надані позивачем за договором оренди техніки з екіпажем від 10 травня 2022 року № 16-22 послуги в повному обсязі.

Як встановлено судом, відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Позивачем, з врахування заяви про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року, заявлено вимоги про стягнення з Підприємства 3% річних в сумі 11 423 грн 50 коп., інфляційні втрати в сумі 77 793 грн 93 коп. та пеню в розмірі 190 836 грн 88 коп.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 8.1. Договору у разі порушення своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену Договором і чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В пункті 8.3. Договору сторонами було погоджено, що у разі прострочення сплати орендних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 року).

Враховуючи умови Договору період нарахування пені обмежується шестимісячним строком, визначеним ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, сторонами у встановленому законом порядку погоджено розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, у разі неналежного виконання ним своїх грошових зобов`язань.

При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що при здійсненні розрахунку заявленої до стягнення з Підприємства суми пені, Товариством здійснено нарахування в межах строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того при дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що при здійсненні розрахунку заявленої до стягнення з Підприємства суми пені, Товариством були допущені помилки.

Як було зазначено судом вище, відповідачем оплата заборгованості за Договором мала бути здійснена до 15 вересня 2022 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій необхідно здійснювати з 16 вересня 2022 року.

В той час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнім нарахування пені здійснено з 15.09.2022 року, а не з 16.09.2022 року.

Як було встановлено судом вище, відповідачем 29.09.2022 року було оплачено надані послуги в сумі 260 166 грн 67 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 29 вересня 2022 року № 3144; 11.11.2022 року - в сумі 230 046 грн 85 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 11 листопада 2022 року № 5173; 24.11.2022 року - в сумі 270 786 грн 15 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 24 листопада 2022 року № 67651; 05.12.2022 року - в сумі 300 000 грн 00 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 5 грудня 2022 року № 5518; 17.02.2023 року - в сумі 500 000 грн 33 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 17.02.2023 року № 1242 на суму 500 000 грн 33 коп.

Перевіривши розрахунок пені в розмірі 190 836 грн 88 коп., здійснений позивачем, судом встановлено, що при його здійсненні позивач помилково не врахував того, що день сплати коштів в погашення боргу, не вважається днем прострочення грошового зобов`язання, як це передбачено пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14.

Крім того судом встановлено, що при здійсненні розрахунку пені, позивачем не враховано пункт 8.3. Договору, яким погоджено пеню в розмірі 0,01%, та здійснено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що обґрунтований розмір пені становить 13 594 грн 90 коп., при заявленому 190 836 грн 88 коп.

Відтак суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає пеня, яка за розрахунком суду становить 13 594 грн 90 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення пені в сумі 190 836 грн 88 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 13 594 грн 90 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 177 241 грн 98 коп. необхідно відмовити.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що при здійсненні даного розрахунку позивачем допущені ті ж самі помилки, що і при здійсненні розрахунку пені, в зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff).

Судом встановлено, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 11 173 грн 91 коп., при заявленому 11 423 грн 50 коп.

Відтак суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягають відсотки річних, які за розрахунком суду складають 11 173 грн 91 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в сумі 11 423 грн 50 коп., підлягає частковому задоволенню в розмірі 11 173 грн 91 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 249 грн 59 коп. необхідно відмовити.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

ЦК України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 року.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ № 1078).

Статтею 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 року.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем за період вересень 2022 року - січень 2023 року методологічно правильно включав до суми боргу за кожний розрахунковий місяць - суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, зменшену на суму погашення заборгованості у розрахунковому місяці.

Крім того, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що при здійсненні даного розрахунку позивачем допущені ті ж самі помилки, що і при здійсненні розрахунку пені та трьох відсотків річних, в зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок даних компенсаційних виплат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff).

Судом встановлено, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 47 568 грн 81 коп., при заявленому - 77 793 грн 93 коп.

Відтак суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати, які за розрахунком суду складають 47 568 грн 81 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 77 793 грн 93 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі. В решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат сумі 30 225 грн 12 коп. необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 11 173 грн 91 коп. - 3% річних, 13 594 грн 90 коп. - пені та 47 568 грн 81 коп. - інфляційних втрат. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж" про стягнення з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" трьох відсотків річних в сумі 249 грн 59 коп., пені в сумі 177 241 грн 98 коп. та інфляційних втрат в сумі 30 225 грн 12 коп. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Абзацом 1 частини восьмої статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, в розмірі 10 969 грн 12 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 73 000 грн 00 коп.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року, яка прийнята судом, позивач просив стягнути судові витрати.

Суд звертає увагу, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 10 969 грн 12 коп., судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.01.2023 року № 2.

В той час, 22 лютого 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог від 21.02.2023 року, яка прийнята судом.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Загальна сума ціни позову, з урахування поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог, становить - 280 054 грн 31 коп.

Таким чином, сума судового збору за позовними вимогами у зв`язку з їх зменшенням становить - 4 200 грн 81 коп., тобто 280 054,31*1,5%.

В той час зменшуючи позовні вимоги на суму основного боргу, позивач збільшив позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, а саме на 48 780 грн 13 коп.

За таких обставин, з урахуванням зменшення та збільшення позовних вимог позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 6 768 грн 31 коп. (10 969,12-4 200,81).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору в зв`язку зі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 085 грн 06 коп. ((72 337,62*100% ?280 054,31)*4 200,81).

Витрати по оплаті судового збору в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 3 115 грн 75 коп. залишаються за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 73 000 грн 00 коп., а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при прийнятті рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., с. Ярославичі, вул. Шкільна, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж" (30602, Хмельницька обл., смт. Теофіполь, вул. Шевченка, буд. 67, ) 11 173 (одинадцять тисяч сто сімдесят три) грн 91 коп. - 3% річних, 13 594 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн 90 коп. - пені, 47 568 (сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 81 коп. - інфляційних втрат та 1 085 (одну тисяча вісімдесят п`ять) грн 06 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Авантаж" про стягнення з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" трьох відсотків річних в сумі 249 грн 59 коп., пені в сумі 177 241 грн 98 коп. та інфляційних втрат в сумі 30 225 грн 12 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2023 року.

Суддя Політика Н.А.