СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/825/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Семченко Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача не з`явився

відповідача Оріщенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю компанії "Ботік" (вх.№1252Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 (суддя Калініченко Н.В., повний текст рішення складено та підписано 26.10.2022)

та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 у справі №922/825/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м. Обухів, Київська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія "Ботік", с.Веселе Харківська область,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Спектр-Агро", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ТОВ компанія "Ботік", про стягнення заборгованості в сумі (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1.082.633,90 грн з яких 735.789,20 грн основного боргу, 71.659,54 грн. 3% річних та 275.185,16 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/825/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ компанії «Ботік» на користь ТОВ Спектр-Агро суму основного боргу у розмірі 735.789,20 грн, 3% річних у розмірі 71.659,54 грн, інфляційні втрати у розмірі 275.185,16 грн. та судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 16.239,51 грн.

26.10.2022 в порядку статей 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 заяву ТОВ "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ компанії Ботік на користь ТОВ Спектр-Агро 28.326,34 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач, ТОВ компанія Ботік, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що рішення Господарського суду є незаконним, необґрунтованим, та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Крім того, оскільки ТОВ компанія Біотік вважає таким, що підлягає скасуванню основне рішення суду про задоволення позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Спектр-Агро» в повному обсязі, відповідно додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 про розподіл судових витрат також підлягає скасуванню, а витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Попков Д.О., Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України. Запропоновано учасникам справи надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Витребувано матеріали справи №922/825/22 з Господарського суду Харківської області.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 18.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 01.04.2022 роботу суду у віддаленому режимі; рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ; забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку.

На виконання вимог ухвали суду з Господарського суду Харківської області до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/825/22

21.12.2022 через систему Електронний суд до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Спектр-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8294), в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 у справі №922/825/22 залишити без змін. Стягнути з відповідача ТОВ компанія Ботік судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 призначено розгляд справи №922/825/22 на 06.02.2023.

21.01.2023 на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника ТОВ Спект-Агро - Бохана С.О. про участь в судовому засіданні поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

06.02.2023 через систему Електроний суд до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява від представника ТОВ Спектр-Агро - адвоката Бохіна С.О. про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

06.02.2023 в судовому засіданні оголошено перерву на 06.03.2023.

В судовому засіданні 06.03.2023 приймає участь представник відповідача ТОВ компанії Ботік - Оріщенко Н.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви за відсутності представника відповідача у даному судовому засіданні.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи 09.04.2019 між ТОВ Спектр-Агро (постачальник, позивач по справі) та ТОВ компанія Ботік (покупець, відповідач по справі) укладено договір поставки продукції виробничо-технічного призначення №90/19-ЛЗ, відповідно до умов якого в строки, визначені договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти товар i оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Іншими умовами договору та додатками до нього визначено:

- найменування товару, його кiлькiсть, ціна за одиницю, строк поставки покупцю та базис поставки, строк оплати, а також iншi умови, визначені в додатках до договору та у видаткових накладних, які є невід`ємною його частиною (п. 1.2);

- вартість товару вказується у додатках до договору та у видаткових накладних, складених на пiдставi цього договору (п. 2.1);

- покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної з врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини, вказаної в додатках до договору, шляхом перерахування коштiв у нацiональнiй валюті на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або в рахунку на оплату вартості товару (п. 2.4);

- підписання представником покупця видаткових накладних, що складені в період дії даного договору, засвідчує факт передачі постачальником покупцю разом з товаром yciєї необхідної документації, що його стосується (п. 2.6);

- господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, а в частині виконання грошових зобов`язань за договором, по штрафним санкціям - до повного їх виконання (п. 7.1).

На виконання умов договору, а також додатків до договору поставки, відповідачу був поставлений товар на суму 6.028.573,86 грн.. відповідно до видаткових накладних: №15653 від 06.05.2019 на суму 269.527,50 грн, №22223 від 31.05.2019 на суму 301.049,28 грн, №22385 від 31.05.2019 на суму 299.756,16 грн, №23248 від 07.06.2019 на суму 135.434,88 грн, №27031 від 09.07.2019 на суму 2.998.690,37 грн, №27416 від 17.07.2019 на суму 884.505,79 грн, №27417 від 17.07.2019 на суму 116.352,72 грн, №34111 від 13.09.2019 на суму 340.005,96 грн, №35060 від 24.09.2019 на суму 142.884,00 грн, №35176 від 25.09.2019 на суму 151.578,00 грн, №37133 від 16.10.2019 на суму 214.200,00 грн, №37408 від 21.10.2019 на суму 160.146,00 грн, №37505 від 22.10.2019 на суму 9.000,00 грн, №37630 від 23.10.2019 на суму 5.443,20 грн.

За твердженням позивача, відповідно до п.2.4 договору поставки відповідач зобов`язувався здійснити оплату за поставлений товар в строки, вказані в додатках до договору поставки, проте в порушення умов договору поставки прострочив оплату товару та сплатив вищевказану суму частково, в розмірі 5.292.784,66 грн і станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача згідно накладних за поставлений товар складає 735.789,20 грн.

Також, позивач відповідно до ст.625 ЦК України нарахував відповідачеві 3% річних в розмірі 71.659,54 грн та індекс інфляції, що складає 275.185,16 грн індекс інфляції.

При цьому, позивач зазначає, що фактично за договором поставки №90/19-ЛЗ від 09.04.2019 заборгованість за договором поставки утворилася за трьома видатковими накладними:

1) № 22223 від 31.05.2019 на суму 301.049,28 грн;

2) № 22385 від 31.05.2019 на суму 299.756,16 грн;

3) №23248 від 07.06.2019 на суму 135.434,88 грн.

Інші видаткові накладні є оплаченими, а відповідно не є предметом цього судового спору. При цьому, до набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 06.05.2021 у справі №922/4069/20 позивач вважав, що заборгованість за договором поставки №90/19-ЛЗ у відповідача перед позивачем відсутня.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки договір №90/19-ЛЗ був укладений на умовах 100% передоплати про що свідчить пункт 2.4. договору поставки і кожна поставка за договором здійснювалася лише після її повної оплати з боку покупця (відповідача), тож заборгованості за спірним договором відповідач немає.

Крім того відповідач зазначає про розгляд у Господарському судi Харківської області справи №922/4069/20 мiж тими ж самими сторонами щодо заборгованості за іншим договором поставки №145/19-ЛЗ вiд 31.05.2019, який виконувався приблизно в той самий перiод, що i договiр поставки №90/19-ЛЗ вiд 09.04.2019.

В межах справи №922/4069/20 позивачем були додані платiжнi доручення, бiльшiсть з яких мала призначення платежу згiдно договору №90/19-ЛЗ, однак якi були враховані як оплата за договором №145/19-ЛЗ вiд 31.05.2019 саме у зв`язку iз вiдсутнiстю заборгованості по договору №90/19-ЛЗ. При цьому, позивач з травня 2019 року не звертався до відповідача з претензіями та/або вимогами щодо необхiдностi сплати нібито наявної заборгованості за договором поставки, звірки розрахунків, не надавав актів звірки за договором поставки тощо.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким задовольнив позовні вимоги, зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що поставлений товар, згідно видаткових накладних, за якими здійснюється стягування грошових коштів, був оплачений. Судом проаналізовані надані видаткові накладні та платіжні доручення до них та встановлено, що за договором поставки сплачено 5.292.784,66 грн, в той час як сума поставки складає 6.028.573,86 грн, в зв`язку з цим, позивачем правильно здійснено обрахунок заборгованості та заявлено до стягнення основну суму боргу у розмірі 735.789,20 грн. Крім того, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, що був доданий до заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що він зроблений вірно та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ Спектор-Агро та ТОВ компанія Ботік було укладено два договори поставки: №90/19-ЛЗ від 09.04.2019 та № 145/19-ЛЗ від 31.05.2019.

Господарські взаємовідносини та розрахунки за договором №145/19-ЛЗ від 31.05.2019 були предметом розгляду в межах справи №922/4069/20, за результатами розгляду якої Господарським судом Харківської області винесено рішення від 06.05.2021 про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ТОВ компанії Ботік на користь ТОВ Спектр-Агро. Зазначене рішення залишено в силі постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2021.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням місцевого господарського суду у справі №922/4069/20 було встановлено наступні обставини: ТОВ компанія "Ботік" до суду було надано платіжні доручення №1749 від 30.05.2019 на суму 301.049,28 грн, за яким було здійснено за призначенням: оплата згідно рахунка на оплату №15718 від 30.05.2019. У позовній заяві позивачем підтверджується, що рахунок на оплату №15718 від 30.05.2019 складений саме до договору поставки №145/19-Л3 від 31.05.2019 (оскільки інші платіжні доручення з таким же призначенням платежу були зараховані як оплата за цим договором, зокрема, №1754 від 31.05.2019 та №1756 від 06.06.2019).

Отже, з наведеного вбачається, що господарським судом у справі №922/4069/20 було встановлено, що оплата за платіжними дорученнями №1749 від 30.05.2019, №1754 від 31.05.2019, №1756 від 06.06.2019 в повному обсязі була здійснена за договором поставки №145/19-Л3 від 31.05.2019.

Як в суд першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції відповідач не надав доказів того, що поставлений товар, згідно видаткових накладних, за якими здійснюється стягування грошових коштів, був оплачений.

В той же час, слід враховувати, що у рішенні суду по справі №922/4069/20 не встановлено, що видаткові накладні №22223 від 31.05.2019 на суму 301.049,28 грн, №22385 від 31.05.2019 на суму 299.756,16 грн, №23248 від 07.06.2019 на суму 135.434,88 грн були складені до договору №145/19-Л3 від 31.05.2019, а тому, як в них зазначено, вони складені до договору поставки №90/19-ЛЗ.

Таким чином, у зв`язку із зарахуванням платіжних доручень №1749 від 30.05.2019, №1754 від 31.05.2019, №1756 від 06.06.2019 по справі №922/4069/20 як оплата за договором №145/19-Л3 від 31.05.2019, які спочатку фактично були зараховані за договором поставки, який є предметом спору у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 736.240,32 грн (за видатковими накладними №22223 від 31.05.2019 на суму 301.049,28 грн, №22385 від 31.05.2019 на суму 299.756,16 грн, №23248 від 07.06.2019 на суму 135.434,88 грн), оскільки не можуть бути одні й ті ж платежі одночасно зараховуватися в повному обсязі за різними договорами поставок.

Колегією суду були досліджені та проаналізовані надані до суду видаткові накладні та платіжні доручення до них і було встановлено за договором поставки №90/19-ЛЗ с сплаченою сума 5.292.784,66 грн, а загальна сума поставки складає 6.028.573,86 грн, тобто позивачем правильно здійснено обрахунок заборгованості та заявлено до стягнення основну суму боргу у розмірі 735.789,20 грн. Видаткові накладні складені належним чином, скріплені підписами та печатками сторін.

З приводу доводів апеляційної скарги, зокрема щодо посилання відповідача на акт звірки, яким нібито підтверджується відсутність заборгованості; посилання на те, що поставка без оплати була неможлива, адже договір поставки був укладений на умовах 100% передплати; та на те, що позивач не звертався до відповідача з претензіями та/або вимогами щодо необхiдностi сплати нібито наявної заборгованості за договором поставки і посилання на це, як на обставину, яка додатково вказує на відсутність заборгованості відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, акт звірки взаємних розрахунків за період 09.04.2019 11.07.2022 не є первинним документом, в розумінні ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та не підтверджує наявність/відсутність заборгованості за договором поставки, оскільки не підписаний позивачем, а також не містить відомості про те, яким чином в бухгалтерському обліку позивача відображений стан розрахунків за договором поставки.

Щодо передплати, то до набрання законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 06.05.2021 у справі №922/4069/20, поставка була зроблена після здійснення оплати. В той же час, після набрання законної сили рішенням, оплата згідно платіжних доручень була зарахована в інший договір - №145/19-ЛЗ від 31.05.2019, через що виникла така ситуація, що товар фактично був поставлений без оплати з боку відповідача, тобто поставка відбулася без 100% передоплати, яка передбачена договором. При цьому, факт прийняття товару підтверджується відповідними видатковими накладними.

Щодо посилання відповідача на відсутність претензій та/або вимог про необхiдність сплати нібито наявної заборгованості за договором поставки, то договором поставки та законом не встановлено проведення обов`язкової процедури досудового врегулювання спору з питання, що стало предметом цього судового розгляду, а у ч.1 ст.19 ГПК України та ст. 222 ГК України, на які здійснює посилання відповідач міститься саме право, а не обов`язок сторін на проведення досудового врегулювання спору.

Крім основної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідно до п.3.2.1 договору поставки покупець зобов`язаний оплатити вартість (ціну) товару в термін, вказаний в додатку до договору поставки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 71.659,54 грн - 3% річних та 275.185,16 грн - інфляційних втрат

Здійснивши перерахунок річних та інфляційних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю. Перевірка правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно оскарження додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 у справі №922/825/22, то колегія суддів також не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Позивач, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, просив стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 117.275,20 грн до якої додані докази понесення цих витрат: копія договору про надання правової (правничої) допомоги №13 від 04.01.2021 з додатком № 23 від 01.12.2021.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 заяву ТОВ "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ компанії Ботік на користь ТОВ Спектр-Агро 28.326,34 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заявник апеляційної скарги просить про скасування додаткового рішення, проте жодної підстави та обґрунтування такої вимоги не наводить.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши вищезазначені послуги, а також наведені норми ГПК України, суд прийшов до висновку, що графи 1, 3-6 акту здачі-приймання виконаних правових послуг №73 від 24.10.2022 та детального опису робіт (наданих послуг) фактично охоплюються наданням послуги, передбаченої 2 графою, а саме підготовкою позовної заяви. Зокрема, позивач зобов`язаний викласти зміст позовних вимог (п.4. ч.3 ст.162 ГПК України) та обґрунтувати їх (зокрема шляхом складання розрахунку позовних вимог), надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (п.9. ч.3 ст.162 ГПК України), надати до суду докази (зокрема, письмові; п.8. ч.3 ст.162 ГПК України, ч.2 ст.164 ГПК України) з дотриманням відповідної процедури, зокрема надісланням копії позовної заяви з додатками відповідачу (ч.1 ст.164 ГПК України)

З огляду на нескладність справи (спір виник з приводу стягнення боргу за договором поставки), а відповідно і нескладність підготовки позовної заяви (її невеликий обсяг), затрачений адвокатом час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, додані докази є типовими для договорів поставки; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось, а правовідносини за договором частково були предметом розгляду в іншій справі, що розглядалася Господарським судом Харківської області), господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку розмір витрат який би відповідав критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову та у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України це 28.326,34 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції цілком погоджується із таким висновком суду першої інстанції, та зважаючи на залишення основного рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/825/22 без змін, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 також підлягає залишенню без змін.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 18.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, - оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням та продовженням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд апеляційної інстанції був вимушений вийти за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю компанії "Ботік" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/825/22 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2022 у справі №922/825/22 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 06.03.2023 проголошено вступну та резолютивну частину постанови, але через обставини запровадження воєнного стану та фізичної небезпеки для звичайного функціонування Східного апеляційного господарського суду, повний текст постанови складено та підписано 16.03.2023

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка