ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

15 березня 2023 року Справа № 926/228/23

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Кифірюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» (03083, місто Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, код 34422747)

до фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 605 337,86 грн,

представники:

від позивача адвокат Осіпчук В.Ю.;

від відповідача не з`явився.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни про стягнення 605 337,86 грн заборгованості за договором поставки товару № 33-20 від 22.10.2020, з яких 399 184,60 грн основного боргу, 54 869,50 грн - пеня, 39 918,46 грн - штраф, 11 984,11 грн 3% річних та 99 381,19 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання зазначеного договору позивач здійснив поставку відповідачу товару (будівельні матеріали) на загальну суму 1 897 799,46 грн, однак останній здійснив оплату товару лише на суму 1 498 614,86 грн, внаслідок чого заборгував позивачу 399 184,60 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу зазначені вище штрафні санкції та проценти річних.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.02.2023, яке вирішено провести в режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом та встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу запропоновано надати відповідь на відзив.

Ухвалою від 14.02.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 01.03.2023, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом.

21.02.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи вих. № 14/02 від 14.02.2023, в якому просив долучити до матеріалів справи засвідчені копії видаткових накладних № БУ-00010526 від 31.08.2021, № БУ-00010527 від 31.08.2021, № БУ-00013044 від 18.10.2021, № БУ-00013045 від 18.10.2021 та засвідчені копії протоколів створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису; засвідчену копію акту звірки взаєморозрахунків № 279 від 19.05.2022 та копія протоколу перевірки кваліфікованого електронного підпису акту звірки; докази направлення клопотання відповідачу.

За наслідками підготовчого засідання 01.03.2023 суд призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 15.03.2023, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом.

У судове засідання 15.03.2023 відповідач явку свого представника не забезпечив, відзиву на позов не подав. Як вбачається з матеріалів справи, до суду повернулося без вручення поштове відправлення відповідачу з ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 01.03.2023. У прикріпленій до вказаного поштового відправлення довідці Укрпошти вказана причина невручення адресат відсутній за вказаною адресою.

При цьому, ухвали суду неодноразово надсилались відповідачу на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 60000, Чернівецька обл., Дністровський район, м. Хотин, вул. Челюскіна, 102Б.

За таких обставин суд, керуючись статтями 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, констатує, що ним вживались усі можливі та передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, однак останній не скористався своїм правом на участь у судових засіданнях та подання заяв по суті спору.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»: якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі представника відповідача.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Суд заслухав вступне слово представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Далі суд перейшов до дослідження матеріалів справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

22 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БАУМІТ УКРАЇНА» (постачальник) та фізичною особою - підприємцем Байдюк Світланою Іванівною (покупець) укладено договір поставки товару № 33-20 (надалі Договір), за умовами якого позивач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Договором, поставляти (передавати) у власність відповідача будівельні матеріали, що визначені у цьому Договорі, а відповідач зобов`язався приймати та оплачувати цей товар.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю на товар, що підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами за згодою сторін визначаються у рахунках-фактурах, товарно-транспортних накладних та видаткових накладних на товар.

Ціна за одиницю товару кожного найменування товару визначається при замовленні та поставці кожної конкретної партії товару, з урахуванням умов поставки, додаткових знижок та інших обставин, що впливають на ціну товару, та остаточно вказується в рахунках-фактурах, товарно-транспортних накладних та видаткових накладних на товар (пункт 2.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору постачання товару здійснюється окремими партіями.

Згідно з підпунктом 4.1.1. пункту 4.1. Договору партією вважається товар, передача якого оформлена однією товарно-транспортною накладною.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що товар, поставлений Постачальником в межах кожної партії, повинен бути повністю оплачений Покупцем за ціною, передбаченою у відповідній накладній, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на наступних умовах, визначених за вибором Покупця:

5.1.1. на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від вартості замовленого товару у строк, вказаний Постачальником в рахунку-фактурі на оплаті замовленого Товару, або

5.1.2. на умовах відстрочення платежу на строк, який визначається в пункті 1.1. Додаткової угоди про умови, що міститься у додатку до Договору та є його невід`ємною частиною, та відраховується від дати поставки.

Пунктом 1.1. Додаткової угоди про умови від 22.10.2020 до Договору (надалі - «Додаткова угода») Постачальник та Покупець погодили, що з 22.10.2020 року, відповідно до підпункту 5.1.2. Договору, Покупцю надається право оплати Товару на умовах відстрочення платежу строком на 30 (тридцять) календарних днів.

Положенням пункту 6.1. Договору встановлено, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з Договору, сторона несе відповідальність, визначену Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

Відповідно до підпункту 6.4.1. пункту 6.4. Договору, за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом простроченого періоду, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до підпункту 6.4.2. пункту 6.4. Договору, за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, Покупець сплачує Постачальникові згідно статті 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

11.06.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду, у пункті 2 якої сторони вирішили доповнити Договір підпунктом 6.4.3. в наступній редакції:

« 6.4.3. за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, Покупець додатково до пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 % від ціни несвоєчасно оплаченої партії товару».

Пунктами 9.1, 9.2 Договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору та закінчується 31.12.2020.

Договір без підписання додаткового письмового документа буде вважатися автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік за умови, що жодна сторона не пізніше ніж за 30 календарних днів до 31 грудня кожного наступного календарного року письмово не повідомить іншу сторону про наміри припинити дію Договору.

Сторонами не надано доказів припинення договору поставки товару №32-20 від 22.10.2020, а тому він є чинним станом на день подання позову та вирішення цієї справи, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

На виконання своїх зобов`язань за Договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» поставив ФОП Байдюк С.І. товар будівельні матеріали, найменування, асортимент яких визначено у видаткових накладних, на суму 1 897 799,46 грн, що підтверджується видатковими накладними: № БУ- 00016518 від 16.11.2020, № БУ-00016519 від 16.11.2020, № БУ-00017954 від 23.12.2020, № БУ-00000415 від 01.02.2021, № БУ-00000472 від 04.02.2021, № БУ-00000521 від 05.02.2021, № БУ-00000522 від 05.02.2021, № БУ-00004816 від 20.05.2021, № БУ-00004817 від 20.05.2021, № БУ-00004818 від 20.05.2021, № БУ-00005213 від 27.05.2021, № БУ- 00005214 від 27.05.2021, № БУ-00005905 від 08.06.2021, № БУ-00005906 від 08.06.2021, № БУ-00008531 від 26.07.2021, № БУ-00008532 від 26.07.2021, № БУ-00008533 від 26.07.2021, № БУ-00008606 від 27.07.2021, № БУ-00008669 від 28.07.2021, № БУ-00008670 від 28.07.2021, № БУ-00010378 від 30.08.2021, № БУ-00010379 від 30.08.2021, № БУ-00010381 від 30.08.2021, № БУ- 00010409 від 30.08.2021, № БУ-00010410 від 30.08.2021, № БУ-00010411 від 30.08.2021, № БУ-00010526 від 31.08.2021, № БУ-00010527 від 31.08.2021, № БУ-00010817 від 06.09.2021, № БУ-00010818 від 06.09.2021, № БУ-00013004 від 13.10.2021, № БУ-00013005 від 13.10.2021, № БУ-00013044 від 18.10.2021, № БУ-00013045 від 18.10.2021, № БУ-00015236 від 02.12.2021, № БУ- 00015265 від 02.12.2021, № БУ-00015266 від 02.12.2021, № БУ-00015609 від 14.12.2021, № БУ-00015825 від 22.12.2021, № БУ-00015836 від 22.12.2021, № БУ-00015949 від 29.12.2021.

Видаткові накладні містять підписи та печатку відповідача, зазначено договір № 32-20 від 22.10.2020.

Відповідач здійснив оплату товару на суму 1 498 614, 86 грн, що підтверджується випискою з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» по рахунку позивача за період з 13.11.2020 до 28.12.2022 та випискою з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» по рахунку позивача за період з 10.09.2021 до 10.09.2021.

Також відповідачем була здійснена оплата штрафних санкцій за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за Договором, що відображено у виписці з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» по рахунку позивача за період з 13.11.2020 року до 28.12.2022 та виписці з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» по рахунку позивача за період з 26.05.2021 до 26.05.2021, у наступних розмірах:

9 632,22 грн згідно рахунку-фактури № БУ-00004702 від 13.05.2021 за прострочення оплати товару за видатковими накладними № БУ-00000415 від 01.02.2021, № БУ-00000472 від 04.02.2021, № БУ-00000521 від 05.02.2021 та № БУ- 00000522 від 05.02.2021;

20 356,05 грн згідно рахунків-фактур № БУ-00008132 від 13.07.2021 та № БУ-00008575 від 20.07.2021 за прострочення оплати товару по видатковим накладним № БУ-00004816 від 20.05.2021, № БУ-00004817 від 20.05.2021, № БУ- 00004818 від 20.05.2021, № БУ-00005213 від 27.05.2021, № БУ-00005214 від 27.05.2021, № БУ-00005905 від 08.06.2021, № БУ-00005906 від 08.06.2021;

36 504,66 грн згідно рахунку-фактури № БУ-00014546 від 10.11.2021 за прострочення оплати товару по видатковим накладним № БУ-00010378 від 30.08.2021, № БУ-00010379 від 30.08.2021, № БУ-00010381 від 30.08.2021, № БУ-00010409 від 30.08.2021, № БУ-00010410 від 30.08.2021, № БУ- 00010411 від 30.08.2021, № БУ-00010526 від 31.08.2021, № БУ-00010527 від, № БУ-00010817 від 06.09.2021, № БУ-00010818 від 06.09.2021, № БУ-00013004 від 13.10.2021, № БУ-00013005 від 13.10.2021, № БУ-00013044 від 18.10.2021, № БУ-00013045 від 18.10.2021.

У подальшому відповідач не здійснив оплату товару на загальну суму 399 184,60 грн згідно видаткових накладних № БУ-00015236 від 02.12.2021, № БУ-00015265 від 02.12.2021, № БУ- 00015266 від 02.12.2021 (здійснено часткову оплату в сумі 26 000,00 грн 13.02.2022), № БУ-00015609 від 14.12.2021, № БУ-00015825 від 22.12.2021, №БУ-00015836 від 22.12.2021 та № БУ-00015949 від 29.12.2021.

Відповідач у повному обсязі визнав існуючу заборгованість по оплаті товару згідно вищевказаних видаткових накладних в сумі 399 184,60 грн, що підтверджується підписаним сторонами (відповідачем з допомогою електронного цифрового підпису) актом звірки взаєморозрахунків № 279 від 19.05.2022, однак не здійснив оплату отриманого ним товару.

У зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання з метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на відповідачу претензію вих. № 158 від 31.08.2022 щодо сплати заборгованості за Договором у розмірі 399 184,60 грн. Проте останній жодної відповіді на неї не надіслав, а висунуті у претензії вимоги залишив без виконання.

Однак, останній не повністю виконав свій обов`язок по оплаті за поставлений товар по вищенаведених видаткових накладних, внаслідок чого заборгував позивачу кошти в сумі 399 184,60 грн основного боргу за товар згідно видаткових накладних № БУ-00015236 від 02.12.2021, № БУ-00015265 від 02.12.2021, № БУ-00015266 від 02.12.2021 (здійснено часткову оплату в сумі 26 000,00 грн 13.02.2022), № БУ-00015609 від 14.12.2021, № БУ-00015825 від 22.12.2021, № БУ- 00015836 від 22.12.2021 та № БУ-00015949 від 29.12.2021.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі пунктів 6.4.1, 6.4.2, 6.4.3 Договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач заявив про стягнення з відповідача 54 869,50 грн пені, 39 918,46 грн штрафу, 11 984,11 грн 3% річних та 99 381,19 грн інфляційних втрат.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

А. Основна заборгованість.

Встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі є майновим та зумовлений неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару за договором поставки товару № 33-20 від 22.10.2020.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із нормами частини першої статті 712 ЦК України, які кореспондуються із положеннями частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 ЦК України: «Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.»

При цьому, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (частина перша статті 664 ЦК України).

Зазначеними вище видатковими накладними та актом звірки взаєморозрахунків, а також частковою оплатою відповідачем вартості товару підтверджується передача позивачем та отримання відповідачем товару (будівельних матеріалів, що визначені видатковими накладними) за договором поставки товару № 32-20 від 22.10.2020.

За приписами частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Водночас нормами частин першої і другої статті 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У статті 530 ЦК України зазначено, що: «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).»

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Аналогічно приписами статті 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що товар, поставлений Постачальником в межах кожної партії, повинен бути повністю оплачений Покупцем за ціною, передбаченою у відповідній накладній, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на наступних умовах, визначених за вибором Покупця:

5.1.1. на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від вартості замовленого товару у строк, вказаний Постачальником в рахунку-фактурі на оплаті замовленого Товару, або

5.1.2. на умовах відстрочення платежу на строк, який визначається в пункті 1.1. Додаткової угоди про умови, що міститься у додатку до Договору та є його невід`ємною частиною, та відраховується від дати поставки.

Пунктом 1.1. Додаткової угоди про умови від 22.10.2020 до Договору (надалі - «Додаткова угода») Постачальник та Покупець погодили, що з 22.10.2020 року, відповідно до підпункту 5.1.2. Договору, Покупцю надається право оплати Товару на умовах відстрочення платежу строком на 30 (тридцять) календарних днів.

Терміни оплати 100 % вартості товару згідно вказаних пунктів Договору та Додаткової угоди наступні:

1) за видатковою накладною № БУ- 00015236 від 02.12.2021 до 02.01.2022;

2) за видатковою накладною № БУ- 00015265 від 02.12.2021 до 02.01.2022;

3) за видатковою накладною № БУ- 00015266 від 02.12.2021 до 02.01.2022;

4) за видатковою накладною № БУ- 00015609 від 14.12.2021 до 14.01.2022;

5) за видатковою накладною № БУ- 00015825 від 22.12.2021 до 22.01.2022;

6) за видатковою накладною № БУ- 00015836 від 22.12.2021 до 22.01.2022;

7) за видатковою накладною № БУ- 00015949 від 29.12.2021 до 29.01.2022.

Отже, остаточний розрахунок за вказаними видатковими накладними встановлений до 29.01.2022.

Однак, як установлено судом, відповідач не здійснив оплату товару згідно видаткових накладних № БУ-00015236 від 02.12.2021, № БУ-00015265 від 02.12.2021, № БУ- 00015266 від 02.12.2021 (здійснено часткову оплату в сумі 26 000,00 грн 13.02.2022), № БУ-00015609 від 14.12.2021, № БУ-00015825 від 22.12.2021, №БУ-00015836 від 22.12.2021 та № БУ-00015949 від 29.12.2021 на загальну суму 399 184,60 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підставними, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь 399 184,60 грносновного боргу.

Б. Пеня, штраф, інфляційні втрати та 3% річних.

За неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу в загальній сумі 54 869,50 грн, а також 39 918,46 грн штрафу, що являє собою 10% від суми простроченого платежу за порушення строків оплати понад 15 календарних днів.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

У цьому контексті суд зазначає, що згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 21.05.2018 по справі №911/1967/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 та від 09.07.2018 у справі №903/647/17.

Сторонами у підпункті 6.4.1. пункту 6.4. договору поставки товару № 33-20 від 22.10.2020 узгоджено, що за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом простроченого періоду, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно підпункту 6.4.3. Договору, доповненого пунктом 2 додаткової угоди від 11.06.2021, за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, Покупець додатково до пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 % від ціни несвоєчасно оплаченої партії товару.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, суд зазначає, що він є правильним.

Крім того, позивач також нарахував відповідачу 3% річних в сумі 11 984,11 грн та 99 381,19 грн інфляційних втрат за період з 02.01.2022 по 13.01.2023.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до підпункту 6.4.2. пункту 6.4. Договору за порушення строків розрахунків, встановлених Договором, Покупець сплачує Постачальникові згідно статті 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Суд перевірив здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вважає його законним та обґрунтованим, а вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

V. Висновки суду.

Таким чином, за результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що позивач поставив відповідачу товар, чим виконав свій обов`язок за договорами, проте відповідач неналежно виконав обов`язку щодо його оплати, внаслідок з нього підлягає стягненню 399 184,60 грн основного боргу.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з відповідача також підлягає стягненню 54 869,50 грн пені, 39 918,46 грн штрафу, 11 984,11 грн 3% річних та 99 381,19 грн інфляційних втрат.

V. Розподіл судових витрат.

У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтований) розрахунку суми судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 9 080,07 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 640,00 грн.

У відповідності до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Водночас частиною п`ятою статті 129 ГПК України унормовано, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Перевіряючи обґрунтованість та пропорційність зазначених позивачем судових витрат, суд зазначає, що судовий збір в сумі 9 080,07 грн сплачений позивачем до державного бюджету за платіжним дорученням № 65 від 12.01.2023.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то у матеріалах справи наявні копія договору про надання правової допомоги № 1/20 від 03.01.2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Нечаєв і партнери» та ТОВ «Бауміт Україна» (Клієнт), за яким Адвокатське об`єднання надає юридичні послуги з правового супроводу діяльності Клієнта, представництва, захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, здійснення Адвокатським об`єднанням в інтересах Клієнта юридичних і фактичних дій.

Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору Адвокатське об`єднання надає клієнту на умовах погодинної оплати наступні юридичні послуги в сферах судочинства та відносин з органами державної влади та органами місцевого самоврядування:

1.3.1. надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

1.3.2. складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

1.3.3. представництво інтересів у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства;

1.3.4. представництво інтересів в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед їх посадовими і службовими особами;

1.3.5. надання правової допомоги під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та у кримінальних провадженнях;

1.3.6. надання правової допомоги у кримінальних провадженнях;

1.3.7. інші послуги правового характеру.

Юридичні послуги, передбачені цим договором, надаються Клієнту на умовах погодинної оплати (пункт 2.1 договору).

13.12.2022 договором про внесення змін до договору про надання правової допомоги №1/20 від 03.01.2020 сторони домовились викласти пункт 3.1. Договору про надання правової допомоги в наступній новій редакції: «За надання юридичних послуг, передбачених цим договором, Клієнт зобов`язується сплачувати Адвокатському об`єднанню погодинну винагороду (гонорар) в розмірі 2910,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот десять гривень 00 копійок), без ПДВ, за одну годину надання послуг, на підставі рахунків, виставлених Адвокатським об`єднанням, якщо інша форма оплати не буде погоджена Сторонами у додатковій угоді, що є невід`ємною частиною цього договору.». Цей договір набирає чинності з 01.01.2023.

Згідно пункту 3.2 договору про надання правової допомоги погодинна винагорода (гонорар) обчислюється виходячи з фактичного обсягу часу, витраченого для виконання доручення Клієнта. До часу, який підлягає оплаті, включається час, витрачений на вивчення і підготовку документів, пошук і аналіз законодавства та судової практики, участь у судових засіданнях, перебування в органах, установах і організаціях, участь у переговорах і зборах, зустрічі та телефонні розмови з Клієнтом та іншими особами у справах Клієнта, інші ефективні дії у справах Клієнта. Час, витрачений на будь-які поїздки та очікування у справах Клієнта в межах міста Києва, підлягає оплаті у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від погодинної ставки. Час, витрачений на поїздки в інші населені пункти, підлягає оплаті за весь витрачений час, але не більше ніж за 8 (вісім) годин на день.

На підставі даних обліку часу, який веде Адвокатське об`єднання, воно щомісячно складає акт про надання юридичних послуг у відповідному місяці та направляє його для підписання Клієнт (пункт 3.3 договору).

В рамках указаного договору, ордером серії АА № 1265479 від 11.01.2023 Адвокатське об`єднання «Нечаєв і партнери» доручило адвокату Осіпчуку В.Ю. представляти інтереси позивача.

Судом перевірено, що Осіпчук В.Ю. є адвокатом згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 004311 від 30.01.2015.

Згідно з частиною 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно з частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Частиною 2-4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві було вказано орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 640,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до позову додано акт про надання юридичних послуг від 12.01.2023, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало клієнту наступні юридичні послуги підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОП Байдюк С.І. за договором поставки товару № 33-20 від 22.10.2020, кількість витраченого часу 4 години, вартістю 11 640,00 грн.

Згідно рахунку № 1 від 12.01.2023 винагорода за надання юридичних послуг згідно з договором про надання правової допомоги № 1/20 від 03.01.2020 та актом від 12.01.2023 складає 11 640,00 грн.

Саме таку суму позивач сплатив на розрахунковий рахунок юридичної компанії, що підтверджується випискою з банківського рахунку АО «Нечаєв і партнери».

Суд зауважує, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не заперечував факт їх надання.

Своєю чергою суд вважає понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу дійсними, необхідними та співмірними зі складністю цієї справи та наданим обсягом послуг у суді, а тому визнає їх обґрунтованими та розумними.

Таким чином, суд констатує, що позивач у зв`язку з розглядом цієї справи дійсно поніс судові витрати в сумі 9 080,07 грн судового збору та 11 640,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого надав відповідні докази.

У відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Байдюк Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна» (03083, місто Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, код 34422747) заборгованість за договором поставки товару № 33-20 від 22.10.2020 в сумі 399 184,60 грн, 54 869,50 грн пені, 39 918,46 грн штрафу, 11 984,11 грн 3% річних та 99 381,19 грн інфляційних втрат, а також 9 080,07 грн відшкодування судового збору та 11 640,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. З набранням рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення (пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 23 березня 2023 року.

Суддя І.В. Марущак