ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2023 Справа № 917/369/22

м. Полтава

За заявою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.03.2023 № 01-06-01/10/177 (вх. № 2882 від 07.03.2023) про відстрочення виконання рішення у справі № 917/369/22 -

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, ідентифікаційний код 03365854 (вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020)

про стягнення 119 898,95 грн,

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від заявника (боржника): Ланюк І.В., дов. № 01-06-01/10/25 від 11.01.2023.

від стягувача: відсутні

Повний текст ухвали складений 16.03.2023.

ВСТАНОВИВ: Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 у справі № 917/369/22 позов Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 119 898,95 грн задоволено повністю. Вирішено стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 119 898,95 грн боргу; 2 481,00 грн витрат зі сплати судового збору; 3 500,00 грн адвокатських витрат.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 по справі №917/369/22 залишено без змін та стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 2 500,00 грн витрат, понесених на правову допомогу.

На виконання рішення від 24.06.2022 та постанови від 14.11.2022 Господарським судом Полтавської області 30.01.2023 видано накази про примусове їх виконання.

07.03.2023 від боржника - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшла заява від 03.03.2023 № 01-06-01/10/177 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 у справі № 917/369/22 та наказів про примусове виконання рішення від 30.01.2023 в справі № 917/369/22 (вх № 2882) до кінця розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 11.08.2022. В заяві боржник посилається на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 11.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України, та зазначає, що розслідування у кримінальному провадженні розпочато за фактом того, що службові особи УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради, діючи за попередньою змовою з ФОП Білоус В.І., зловживаючи службовим становищем, перерахували останньому грошові кошти за роботи, які фактично не виконувались.

При вирішенні заяви про відстрочку виконання рішення суд приймає до уваги наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 326 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Сулу України від 13.12.2012 № 18-рп/20121); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. З мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012). Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Частиною 3 статті 331 ГПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

В силу наведених приписів процесуального законодавства, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Так, в силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, звертаючись до господарського суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявником не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Одночасно суд звертає увагу, що заявник фактично просить відстрочити виконання судового рішення на невизначений термін, що прямо суперечить вимогам ч. 5 ст. 331 ГПК України, відповідно до якої розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи наведене, посилання боржника на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 11.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України, не свідчать про наявність обставин, вказаних у ст. 331 ГПК України, які можуть слугувати підставами для задоволення заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 331 ГПК України не доведена посиланням на будь-які докази.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим на всій території України.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду від 24.06.2022 по справі № 917/369/22.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.03.2023 № 01-06-01/10/177 (вх. № 2882 від 07.03.2023) про відстрочення виконання рішення у справі № 917/369/22 - відмовити.

2. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.