за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд"
про стягнення 364806,97 грн
Суддя Усатенко І.В.
Без виклику представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛВІ ГРУП УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІМК ТРЕЙД" про стягнення 364806,97 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі №910/12224/22 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43; ідентифікаційний код: 43880204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 300; ідентифікаційний код: 42759122) суму основного боргу у розмірі 300000 (триста тисяч) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 3032 (три тисячі тридцять дві) грн 88 коп., інфляційні втрати у розмірі 11226 (одинадцять тисяч двісті двадцять шість) грн 14 коп. та судовий збір у розмірі 4713 (чотири тисячі сімсот тринадцять) грн 89 коп. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 50547,95 грн - відмовлено.

08.03.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (про стягнення судових витрат на правничу допомогу) у розмірі 44425,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна", суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Такий правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 44425,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася на підставі договору №04/01/2022Р про надання правової допомоги від 04.01.2022, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" (клієнт, сторона-2) з Адвокатським об`єднанням "Сігна Лігал Груп" (об`єднання, сторона-1).

Відповідно до п. 1.1. договору об`єднання приймає на себе повноваження та зобов`язання надавати клієнту професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, встановлених цим договором.

Розмір оплати за надання правової допомоги визначається в додатку 1 до договору, який, у разі його підписання сторонами, є невід`ємною частиною цього договору. Гонорар успіху визначається в додатку 2 до договору, який у разі його підписання сторонами, є невід`ємною частиною цього договору. Сторони погодили, що "гонорар успіху" - це домовленість відповідно до якої клієнт сплачує об`єднанню окрему винагороду в разі досягнення позитивного результату - винесення судом рішення на користь та в інтересах клієнта (п. 4.1, 4.1.1 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору суми гонорару зазначаються об`єднанням в актах про надання правової допомоги за відповідні періоди та підлягають оплаті клієнтом в строки, передбачені цим договором.

До позову додано додаток 1, згідно якого складання заява по суті справи коштує 2000,00 грн за 1 годину роботи, складання документів відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" коштує 1000,00 грн за 1 годину роботи. Згідно додатку 2 розмір гонорару успіху становить 10% від суми стягнення.

На виконання умов вищевказаного договору між сторонами був підписаний Акт від 28.02.2023 про надання правової допомоги (приймання-передачі робіт та послуг) за договором про надання правової допомоги №04/01/2022Р від 04.01.2022, відповідно до якого за період із 04.11.2022 по 28.02.2023 року об`єднанням були надані клієнту наступні послуги (виконані роботи):

- Складання та подання/направлення позовної заяви (включаючи всі необхідні дії для її підготовки) тривалість - 4 годин на загальну суму 8000,00 грн;

- Складання заяв по суті справи (складання та подання/направлення заяви про усунення недоліків, складання та розрахунок суми основного боргу) тривалість 1 година на загальну суму 2000,00 грн;

- Складання заяв по суті справи (складання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення) тривалість 1 година на загальну суму 2000,00 грн;

- Отримання виконавчого листа (наказу), складання заяви про виконання судового рішення та їх направлення до ДВС тривалість 0,5 годин на загальну суму 1000,00 грн;

- Гонорар успіху, 10% від суми стягнення судовим рішенням - 314258,00 грн загальною вартістю 31425,00 грн.

Загальна сума за актом 44425,00 грн.

Правова допомога надавалась адвокатом Стратулатом Сергієм Дмитровичем на підставі ордеру серії ВН № 1202919 від 04.11.2022 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2399 від 28.08.2012.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В п. 119, 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 910/1964/21 зроблено наступний висновок: "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 № 910/1964/21.

Суд відзначає, що позивачем включено до витрат на правову допомогу: - Складання заяв по суті справи (складання та подання/направлення заяви про усунення недоліків, складання та розрахунок суми основного боргу) тривалість 1 година на загальну суму 2000,00 грн; та отримання виконавчого листа (наказу), складання заяви про виконання судового рішення та їх направлення до ДВС тривалість 0,5 годин на загальну суму 1000,00 грн.

Суд наголошує, що роботи, пов`язані з усуненням недоліків позовної заяви, вартість складення якої уже включено в суму витрат на правову допомогу, є безпідставним. Усунення недоліків позовної заяви пов`язане з неналежним наданням послуг по її складанню, а тому суд не вбачає підстав покладати на відповідача додаткові витрати за складання заяви про усунення недоліків у розмірі 2000,00 грн.

Щодо витрат у розмірі 1000,00 грн пов`язаних з отриманням наказу та складанням заяви про його виконання до ДВС, суд відзначає, що рішення у даній справі станом на день ухвалення додаткового рішення ще не набрало законної сили, тобто наказ на його виконання судом виданий не був. Отже правова допомога по отриманню наказу та пред`явленню його до виконання станом на 28.02.2022 не могла бути надана. Крім того, погодинна ставка правової допомоги за складання зазначених документів становить 1000,00 грн за 1 годину (додаток 1 до договору), а не 2000,00 грн, як вказує в акті позивач. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для покладення витрат у сумі 1000,00 грн за отримання наказу та складання заяви про виконання судового рішення і її направлення до ДВС на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду стягувачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин. Отже суд відмовляє позивачу у покладенні на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

З вищенаведеного суд вбачає безпідставним покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн, натомість, решта витрат у розмірі 41425,00 грн підлягають стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Позов задоволено на суму 314259,02 грн, що становить 86,14% від заявленої ціни позову. Отже пропорційний розмір витрат на правову допомогу становить 35683,50 грн (41425*86,14%). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суми витрат на правову допомогу у розмірі 35683,50 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" про ухвалення додаткового рішення (про стягнення судових витрат на правничу допомогу) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІМК Трейд" (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43; ідентифікаційний код: 43880204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олві Груп Україна" (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 300; ідентифікаційний код: 42759122) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35683 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят три) грн 50 коп.

3. В іншій частині задоволення заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Усатенко