номер провадження справи 9/27/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.02.2023 Справа № 908/405/22
Суддя Боєва О.С.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача:не з`явився
Ухвалою суду від 15.02.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 23.02.2023.
15.02.2023 до суду від ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» надійшло заперечення на заяву позивача.
16.02.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання/заява про розгляд заяви позивача без участі представника відповідача з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву та запереченнях.
21.02.2023 від позивача (заявника) надійшло клопотання про розгляд заяви без участі позивача (представника позивача), в якій останній також зазначив, що підтримує вимоги в повному обсязі.
Частиною 4 статті 244 ГПК України встановлено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви за відсутності сторін.
Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи № 908/405/22 слідує, що позивач у позовній заяві просив покласти судові витрати у справі на відповідача.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений строк, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/405/22 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву в тому числі було викладено заперечення щодо заявленого позивачем розміру судових витрат згідно з наданим попереднім (орієнтовним) розрахунком, згідно з якими відповідач зазначив, що вони є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) у зв`язку із чим повинен бути зменшений до однієї тисячі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Матеріали справи № 908/405/22 свідчать, що представництво інтересів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ДНІПРОВСЬКЕ ШОСЕ 64 здійснювалось адвокатом Хілько А.В. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП №002415 від 22.10.2019, яка діяла на підставі ордеру серія АР № 1083344, виданого 14.12.2021 на підставі Договору про надання правової допомоги № 68 від 14.12.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Хілько» та ТОВ «Торговий дім «Доноват».
Згідно з п. 2.1 договору Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних документів, представництво інтересів Клієнта в суді.
В пунктах п.п. 4.1 4.3 Договору встановлено, що орієнтовна вартість послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт. Остаточна вартість послуг визначається у Детальному описі робіт. Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката.
Згідно з п. 4.4. оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та Попереднього (орієнтовного) опису робіт.
За результатом наданих послуг складається Акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня йогоотримання (п.4.6. Договору).
В пункті 4.5 Договору також обумовлено, що у випадку винесення рішення судом на користь Клієнта, Клієнт додатково сплачує протягом 3-х днів з дня набрання рішенням суду законноїсили «гонорар успіху» у розмірі 5% від суми задоволених вимог.
Відповідно до п. 7.1 Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові Великої Палати Верхового Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення (п. 119, п. 120 постанови Великої Палати Верхового Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21.
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У Постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (п. 145 Постанови).
1. збір та ознайомлення з доказами у справі 1500,00 грн.;
2. підготовка правової позиції та узгодження її з Клієнтом 1500,00 грн.;
3. підготовка претензії 2000,00 грн.;
4. підготовка позовної заяви з додатками 5000,00 грн.;
5. відповідь на відзив 3000,00 грн.;
6. заява про зменшення вимог 700,00 грн.;
7. клопотання про повернення судового збору 300,00 грн.;
8. гонорар успіху 6400,00 грн.
Матеріали справи свідчать, що позовна заява в даній справі та відповідь на відзив оформлені представником ТОВ«Торговий дім «Доноват» - адвокатом Хілько А.В., яка також брала участь у судових засіданнях 11.01.2023 та 09.02.2023. Адвокатом 04.01.2023 були подані до суду заява, якою позивач фактично збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення суми 3 % річних та інфляційних витрат, в іншій частині просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, та клопотання про повернення частини сплаченого судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині вимог.
Суд звертає увагу, що у запереченні відповідача безпідставно вказано про те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, оскільки розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження. Також відповідачем безпідставно зазначено про відсутність в матеріалах справи № 908/405/22 відповіді на відзив, який фактично наявний в матеріалах справи (надійшов до суду 04.01.2023) з доказами його направлення 03.01.2023 до електронного кабінету «ДП «НАЕК «Енергоатом».
Разом з тим, претензія за вих. № 1/465, що підписана директором ТОВ «Торговий дім «Доноват» Хіньовим М.О., була складена 13.12.2021, тобто до укладення Договору про надання правової допомоги № 68 від 14.12.2021, отже включення вартості за підготовку даної претензії в розмірі 2000,00 грн. до загальної вартості виконаних адвокатом робіт є необґрунтованим. Іншої претензії, яка була б складена в межах строку дії вказаного договору про надання правової допомоги в матеріали справи не надано.
З приводу «гонорару успіху» в розмірі 6400,00 грн., який в тому числі водить до Детального опису робіт від 09.02.2023 та включено позивачем до загальної суми заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 дійшла до висновку, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомог, що зокрема передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Велика Палата фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху», у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату (додаткова постанова Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 910/3547/21.
Вищенаведеним спростовуються доводи відповідача про те, що заявлений позивачем у складі витрат на професійну правничу допомогу «гонорар успіху» не пов`язаний з наданням правової допомоги у справі № 908/405/22.
Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Як встановлено судом вище, в пункті 4.5 Договору про надання правової допомоги №68 від 14.12.2021 сторони передбачили що у випадку винесення рішення судом на користь Клієнта, Клієнт додатково сплачує протягом 3-х днів з дня набрання рішенням суду законної сили «гонорар успіху» у розмірі 5% від суми задоволених вимог.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.
Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у випадку укладення договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», який є складовою частиною гонорару адвоката, суд повинен оцінювати сукупність витрат, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, керуючись вищезазначеними принципами співмірності та розумності, співставляючи заявлену суму з ціною позову, складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг.
Господарський суд враховує, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі з сумою «гонорару успіху», не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат, складності справи № 908/405/22, яка з розглядалась за правилами загального позовного провадження, витраченого адвокатом позивача часу на надання послуг у даній справі, в тому числі на участь в судових засіданнях.
З огляду на розмір суми задоволених судом вимог у справі № 908/405/22, які стягнуто з відповідача на користь позивача, що становить 128332,39 грн, заявлений до стягнення розмір «гонорару успіху» в сумі 6400,00 грн. є навіть меншим, ніж передбачено умовами договору про надання правової допомоги. Так, 5% від суми задоволених вимог в даному випадку становить 6416,62 грн.
Слід також зазначити, що часткове задоволення позову у справі № 908/405/22 було обумовлене закриттям провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу у зв`язку з її оплатою після звернення позивача з позовом до суду.
Твердження відповідача про те, що вартість наданих адвокатом послуг є завищеною, зводяться до його власної суб`єктивної оцінки витрачених представником позивача зусиль на підготовку і змістовного навантаження складених представником позивача документів. При цьому не має значення те, що в провадженні господарського суду перебувають інші справи з вирішення спорів з аналогічними правовідносинами сторін.
Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що розмір цих витрат є неспіврозмірним та завищеним. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/405/22 задовольнити частково.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 20.03.2023.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва