УХВАЛА

м. Київ

22.03.2023Справа № 910/4267/23

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про зобов`язання надати інформацію,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати приписи частини 6 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та надати Фонду інформацію про все належне відповідачу (набуте на території України та закордоном) майно (активи), накладені на таке майно (активи) обтяження, а також про його зобов`язання.

В обґрунтування своєї позовної заяви, Фонд зазначив, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку". Під час здійснення процедури ліквідації банку встановлено, що розмір зобов`язань Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк) відповідно до затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду № 488 від 7 квітня 2016 реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги кредиторів до Банку (з врахуванням змін згідно рішення Фонду від 21 лютого 2022 року № 129) становить 31 179 359 186,83 грн. Також під час ліквідації Банку встановлено, що оціночна (ринкова) вартість його ліквідаційної маси, затверджена рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1153 від 7 липня 2016 (з урахуванням змін від 30 вересня 2021 року, рішення виконавчої дирекції Фонду № 1007), складає 10 011 981 049,21 грн. Відповідно до довідки уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, - Віталія Паламарчука, станом на 22 грудня 2022 року загальна сума незадоволених кредиторських вимог становить 25 172 172 520,17 грн.

У зв`язку з викладеним 15 грудня 2022 року Фонд на підставі абзацу 1 частини 6 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" звернувся до ОСОБА_1 , як контролера Банку та пов`язаної особи з Банком, із відповідною вимогою від 12 грудня 2022 року № 46-1241222, у якій вимагав надати інформацію про все належне відповідачу (набуте на території України та закордоном) майно (активи), накладені на таке майно (активи) обтяження, а також про його зобов`язання.

Оскільки вказана вимога відповідачем була залишена без відповіді та задоволення, Фонд звернувся до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом у порядку абзацу 2 частини 6 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та пункту 12 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 6 статті 53 ГПК України Фонд, звертаючись з позовом про відшкодування шкоди (збитків) у порядку статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", діє від імені та в інтересах неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а у разі припинення неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як юридичної особи - в інтересах кредиторів, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації банку.

Пунктом 12 частини 1 статті 20 ГПК України, на яку посилався Фонд як підставу для розгляду даного спору Господарським судом міста Києва, встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Отже, зі змісту даної норми вбачається, що в порядку господарського судочинства розглядаються справи, відповідачем у яких є виключно посадова особа (у тому числі посадова особа, повноваження якої припинені) суб`єкта господарювання, якому завдано збитків діями такої посадової особи. Предметом такого позову може бути виключно відшкодування збитків.

Саме ця правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 19 червня 2018 року № 757/75149/17-ц, від 31 жовтня 2018 року № 757/75148/17-ц, від 11 вересня 2019 року № 757/75153/17-ц, на які посилався Фонд у своєму позові.

Разом із тим, судом встановлено, що даний позов пред`явлено до фізичної особи, яка не є посадовою особою Банку. Крім того, предметом цього спору є зобов`язання відповідача надати інформацію в порядку частини 6 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не відшкодування завданих Банку збитків.

За таких обставин, зважаючи на вказані приписи ГПК України, а також положення інших законодавчих актів України, суд дійшов висновку про те, що розгляд даного спору між Фондом та ОСОБА_1 про зобов`язання надати інформацію про все належне останньому майно (активи), обтяження на майно (активи) та зобов`язання не віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, предмет та підстави позову, а також суб`єктний склад даного спору, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом Фонду до ОСОБА_1 про зобов`язання надати інформацію.

За частиною 6 статті 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

За частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи викладене, на виконання положень частини 6 статті 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 175, 234 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відкритті провадження в справі за його позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання надати інформацію.

Позовну заяву з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 22 березня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко