ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"15" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/999/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву (вх. ГСОО №2-333/23) про забезпечення позову, подану у справі №916/999/23

за позовом: Harvest Group SA (RUE DE LAUSANNE 33A/ Morges 1110 / Switzerland /Reg. No. CHE-165.776.974)

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» (01015, місто Київ, вул.Лейпцизька, будинок 15, офіс 329; );

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО» (73000, Херсонська обл., місто Херсон, Одеська площа, буд. 6; );

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 13.03.2023 Harvest Group SA звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1040/23) до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО», в якій просить суд:

1. зобов`язати Товариство з обмеженою «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО» надати Harvest Group SA доступ до товару: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA, який розміщений на терміналі ТОВ «ЕКОЗЕРНО» Зерновий склад (м. Херсон, Одеська площа, 6);

2. зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО» забезпечити Harvest Group SA можливість здійснення відвантаження та вивіз товару: соя, врожаю 2020- 2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA, який розміщений на терміналі ТОВ «ЕКОЗЕРНО» Зерновий склад (м. Херсон, Одеська площа, 6).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов договору №2021/09-02 про надання послуг від 02 вересня 2021 року та договору №04/02092021 про надання послуг від 2 вересня 2021 року, в частині своєчасного надання доступу до товару та здійснення можливості його огляду та відвантаження.

Разом із позовною заявою Harvest Group SA було подано до суду заяву (вх. ГСОО №2-333/23) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд: заборонити відповідачам до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Harvest Group SA до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО» про зобов`язання вчинити певні дії, вчиняти будь-які дії з товаром: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA, який розміщений на терміналі ТОВ «ЕКОЗЕРНО» Зерновий склад (м. Херсон, Одеська площа, 6).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, Harvest Group SA посилається на те, що відповідачами не надається інформація стосовно стану товару та можливості його відвантаження, а також зі сторони відповідачів чиняться перешкоди в доступі уповноважених представників Harvest Group SA до вищевказаного товару та його відвантаженні. Разом із тим Harvest Group SA повідомляє, що 10.02.2023 року Херсонською обласною прокуратурою за даними фактами розпочато кримінальне провадження №0000071 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою). Проведення досудового розслідування доручено слідчому управлінню ГУНП в Херсонській області. З огляду на вищевикладене заявник зазначає, що на час розгляду судової справи існують значні ризики щодо вчинення відповідачами дій, які істотно порушують права позивача, зокрема здійснення незаконного розкрадання товару: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальна вага якого складає 2 331,480 mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA.

На думку позивача, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву Harvest Group SA про забезпечення позову (вх.№2-333/23 від 13.03.2023) та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав:

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Пунктом 2 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, предметом позову є вимоги щодо зобов`язання ТОВ «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та ТОВ «ЕКОЗЕРНО» надати Harvest Group SA доступ до товару: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., а також зобов`язання забезпечити Harvest Group SA можливість здійснення відвантаження та вивіз товару: соя, врожаю 2020- 2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA, який розміщений на терміналі ТОВ «ЕКОЗЕРНО» Зерновий склад (м. Херсон, Одеська площа, 6), отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Отже в даному випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке знаходится у відповідачів на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №904/5108/20, від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21.

Водночас, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Разом із цим, визначений у процесуальному законі принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 21.12.2020 року у справі №916/401/17).

З урахуванням викладеного суд зауважує, що саме лише посилання Harvest Group SA в заяві про забезпечення позову на значні ризики, що ТОВ «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та ТОВ «ЕКОЗЕРНО» здійснить дії стосовно незаконного розкрадання товару: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn. без наведення доведеного належними та допустимими доказами обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Здійснивши оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд зазначає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами обставин, за яких невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав заявника, крім цього, на думку суду, у даній справі відсутнє обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів держави.

При цьому, господарський суд вважає за доцільне наголосити, що додані до позовної заяви документи, а саме: заява/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідь Херсонської окружної прокуратури на звернення позивача, не можуть слугувати доказами вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення претензії оскільки такі докази є суб`єктивними та не підтверджують ні обґрунтованості заявлених вимог, ні наявності недобросовісних дій відповідачів, а є лише підтвердженням звернення позивача до органів Національної поліції із припущенням стосовно здійснення відповідачами незаконного розкрадання товару та в жодному разі не свідчать ні про таке здійснення, ні про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Що стосується тверджень заявника стосовно направлення генеральному директору Зернового Складу ТОВ «ЕКОЗЕРНО» С І. Плачкову письмову заявку замовника про надання інформації про стан товару та можливості його відвантаження, суд наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази такого надіслання, що у свою чергу породжує сумніви чи дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази стосовно того, що зі сторони відповідачів чиняться перешкоди в доступі уповноважених представників Harvest Group SA до вищевказаного товару та його відвантаженні.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Harvest Group SA (вх. ГСОО №2-333/23) про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Harvest Group SA до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИЧНИЙ ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ ІП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНО» про зобов`язання вчинити певні дії, вчиняти будь-які дії з товаром: соя, врожаю 2020-2021 року, країна походження Україна, загальною вагою 2 331,480mtn., що належить на праві власності Harvest Group SA, який розміщений на терміналі ТОВ «ЕКОЗЕРНО» Зерновий склад (м. Херсон, Одеська площа, 6).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Harvest Group SA в задоволенні заяви про забезпечення позову (вх.№2-333/23 від 13.03.2023) у справі №916/999/23.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська