ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1251/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: Деруга Н.О. - за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом акціонерного товариства "Аграрний фонд" (м. Київ) до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Потаське хлібоприймальне підприємство" (с. Поташ, Маньківський район, Черкаська область) про стягнення 153 564,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі153 564,00 грн. з яких: 129 880,00 грн. збитків та 23 684,00 грн. - 10 % штрафу від вартості втраченого майна на підставі договору складського зберігання зерна № 39-07/19 від 22.07.2019, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю.

Відповідача належно повідомлено про час і місце розгляду справи, зокрема і оголошенням на веб-порталі судової влади України, що відповідає положенням ст. 120,121 ГПК України. Представник в жодне засідання не з`явився.

Доказів примирення, клопотання про відкладення чи відмови від позову суду не подано, тому немає перешкод у вирішенні спору.

Відзив на позов у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2019 між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Потаське хлібоприймальне підприємство" ( далі - Зерновий склад, відповідач по справі) та публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (далі - Поклажодавець, позивач по справі) було укладено договір складського зберігання зерна ( а.с. 14-25).

У відповідності до Договору Поклажодавець зобов`язується передати, а Зерновий склад - прийняти на зберігання зерно зернових та круп`яних культур в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується складськими квитанціями та у встановлений строк на вимогу повернути його поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених цим договором, складськими квитанціями або відповідно до акта-розрахунку (у разі проведення операцій з доробки зерна) ( п. 1.1. договору).

Відповідно до підпункту 4.1.1. пункту 4.1. Договору зерновий склад зобов`язаний прийняти від поклажодавця зерно фактичної якості, яке відповідає вимогам договору та складській квитанції, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору на ДП Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Потаське хлібоприймальне підприємство" зберігалося належні позивачу 1 476,900 тонн зерна кукурудзи 3 класу 2020 року врожаю, що підтверджується складськими квитанціями:

- № 19 від 12.11.2019 (а.с. 34);

- № 20 від 18.11.2020 (а.с. 34);

- № 3 від 22.02.02.2021 ( а.с. 35);

- № 23 від 24.11.2020 ( а.с. 35).

04.02.2021 позивачем надано дозвіл - довіреність на відвантаження зерна № 09.3-02/21/07 ( а.с. 36).

01.03.2021 позивачем надано коригуючий дозвіл-довіреність на відвантаження зерна до дозволу - довіреності на відвантаження зерна № 09.03-02/21/07 від 04.02.2021 (а.с. 37), яким було надано дозвіл відвантаження зерна, а саме кукурудзи 3 класу 2020 року врожаю у кількості 1 475,370 тонн через представника ТОВ "Озмантус".

Як вбачається з матеріалів справи у період з 08.02.2021 по 04.03.2021 з ДП ДАК "Хліб України" "Потаське ХПП" було здійснено перевезення зерна кукурудзи 2020 року врожаю, яке належить на праві власності АТ "Аграрний фонд", що підтверджується видатковими накладними від 08.02.2021 № 01/08/02/21 та № 02/08/02/21, від 09.02.2021 № 01/09/02/21 та № 02/09/02/21 від 10.02.2021 № 01/10/02/21, № 02/10/02/21, № 03/10/02/21, № 04/10/02/21 та № 05/10/02/21, від 11.02.2021 № 01/11/02/21, № 02/11/02/21 та № 03/11/02/21, від 12.02.2021 № 01/12/02/21 та № 02/12/02/21, від 15.02.2021 № 01/15/02/21, № 02/15/02/21 та № 03/15/02/21, від 16.02.2021 № 01/16/02/21, № 02/16/02/21 та № 03/16/02/21, від 17.02.2021 № 01/17/02/21 та № 02/17/02/21, від 18.02.2021 № 01/18/02/21, від 19.02.2021 № 01/19/02/21, № 03/19/02/21 та № 04/19/02/21, від 22.02.2022 № 01/22/02/21, № 02/22/02/21 та № 03/22/02/21, від 23.02.2021 № 02/23/02/21, від 24.02.2021 № 01/24/02/21 та № 02/24/02/21, від 25.02.2021 № 02/25/02/21, № 03/25/02/21 та № 04/25/02/21, від 26.02.2021 № 01/26/02/21, від 28.02.2021 № 01/28/02/21, № 02/28/02/21, № 03/28/02/21, № 04/28/02/21 та № 05/28/02/21, від 01.03.2021 № 01/03/21, № 02/01/03/21, № 03/01/03/21, № 04/01/03/21 та № 05/01/03/21, від 02.03.2021 № 01/02/036/21, № 02/02/03/21, № 03/02/03/21, № 04/02/03/21 та № 05/02/03/21, від 03.03.2021 № 01/03/03/21, № 02/03/03/21 та № 03/03/03/21, від 04.03.2021 № 01/04/03/21 та № 02/04/03/21 ( а.с. 38-104) .

На підставі п. 3.2.7 договору було здійснено списання 7,830 тонн зерна кукурудзи 3 класу 2020 року врожаю, що підтверджується актом - розрахунком № 2 від 31.05.1021 ( а.с. 105 ) та актами на очистку, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав від 24.02.2021 ( а.с. 106-107) та від 31.05.2021 ( а.с. 108-109).

Списано відходів ІІІ категорії у кількості 1 220 кг. зерна кукурудзи 3 класу 2020 року, що підтверджується актом-розрахунком від 31.05.2021 № 2 (а.с. 105).

Періодично, відповідними листами, копії яких наявні у справі, відповідач уточняв технічні помилки у ТТН на відвантажену продукцію щодо зазначеної в них та фактичної ваги зерна.

07.02.2023 позивач уточнив всі розрахунки позовних вимог (а.с. 177) і вказав із посиланням на первинні документи, які наявні у справі, що з урахуванням корегуючих змін (виправлення помилок по вазі), на зберігання від позивача до відповідача надійшло 1 476 900 кг зерна кукурудзи 3 класу 2020 року - відвантажено позивачу зі зберігання 1 436 850 кг - списано 7830 кг - списано відходів 1220 кг і залишок неповернутого зі зберігання зерна становить 31000 кг.

Це також підтверджено Актом-розрахунком № 2 від 31.05.2021 (а.с. 105) на підставі якого позивачем було направлено відповідачу вимогу від 31.05.2021 № 8-04/944 (а.с. 110) про відшкодування збитків від втрати зерна.

На підставі цієї вимоги відповідачем на користь позивача було сплачено в загальній сумі 106 960,00 грн. (а.с. 111-112) як компенсація понесених витрат.

Позивач доводить, що факт нестачі зерна на зберіганні в кількості 31 000 кг. було фактично встановлено при останньому відвантаженні зерна відповідачем на користь позивача 04.03.2021.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зберігання зерна являє собою комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено, що зерновий склад зобов`язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання.

Відповідно до частини другої статті 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вжити усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Стаття 950 ЦК України передбачає, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до статті 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Аналогічні положення викладені також у статті 34 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статей 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох складових умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди і її розмір; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника, яка може бути виражена у формі умислу або необережності.

Згідно п. 9.1. Договору строк зберігання зерна встановлено до пред`явлення вимоги Поклажодавцем.

Згідно п. 4.1.7. Договору Зерновий склад зобов`язаний повернути Зерно за вимогою Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як Одержувач.

Відповідач не заперечив пред`явлення йому Позивачем вимог про повернення всього майна зі зберігання та виникнення у нього обов`язку такого повернення, який не виконано станом на час вирішення спору.

За умовами п. 6.3., як істотної умови Договору між сторонами, у разі втрати (нестачі) або пошкодження зерна, Відповідач як Зерновий склад, відшкодовує позивачу його вартість за ринковими цінами, які склалися на момент виявлення такої втрати (нестачі) зерна, але в будь-якому випадку не нижче його закупівельної вартості, а також виплачує Поклажодавцю штраф у розмірі 10% від вартості втраченого або пошкодженого зерна.

Позивач надав докази про вартість втраченого зерна - Довідкою Аграрної біржі про ринкові ціни на зернові культури урожаю 2019/2020 років станом на 04.03.2021 (а.с. 117) в Черкаській області було зафіксовано ціни на кукурудзу 3 класу 7 640,00 грн/тону.

Отже, Aкціонерному товариству «Аграрний фонд» завдано збитків від нестачі зерна, неповернутого зі зберігання - на загальну суму 236 840,00 грн. ( 31 тона * 7 640,00 грн./тону).

Розрахунок основного боргу є вірним та його не заперечно відповідачем.

31.05.2021 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 8-04/944 в якій просить компенсувати понесені збитки в розмірі 236 840,00 грн. за невідвантаження залишку зерна кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року (а.с. 110).

08.07.2021 та 09.07.2021 відповідачем здійснено часткову оплату вартості втраченого зерна кукурудзи та перерахувано позивачу 106 960,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку (а.с. 111-112).

Таким чином залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 129 880,00 грн. (236 840,00 - 106 960,00).

26.08.2021 між сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2021 - 26.08.2021 (а.с. 113), згідно з яким відповідачем підтверджено заборгованість у розмірі 129 880,00 гривень, що підтверджується і доказами у справі.

24.06.2022 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 8-03/678 (а.с. 114) про погашення залишку заборгованості у розмірі 129 880,00 грн.

Дана вимога була вручена відповідачу 30.06.2022 ( а.с. 116).

Відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованість в розмірі 129 880,00 грн. не сплатив з чого і виник спір внаслідок порушення майнових прав позивача.

Оскільки залишок основного боргу відповідачем не сплачено, строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, частковим відшкодуванням вартості втраченого зерна відповідач фактично визнав цей борг, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 129 880,00 грн. залишку вартості неповернутого зі зберігання зерна кукурудзи, як збитків позивача.

Складові частини цивільної відповідальності Відповідача для стягнення шкоди/збитків Позивачем доведені та Відповідачем не спростовані і не заперечні.

Відповідно до статті 549 ЦК України та частини 1 статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Зі змісту статті 231 ГК України вбачається, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 6.3 Договору передбачено, що у разі втрати (нестачі) та/або пошкодження (втрата якісних показників) зерна Зерновий склад за власний рахунок відшкодовує Поклажодавцю його вартість за ринковими цінами, які склалися на момент виявлення такої втрати (нестачі) та/або пошкодження (втрата якісних показників) зерна, але в будь-якому разі не нижче його закупівельної вартості, а також виплачує Поклажодавцю штраф у розмірі 10% від вартості втраченого та/або пошкодженого зерна.

Позивач уточнив описку у прохальній частині позову і вказав, що просить стягнути з відповідача 23 684,00 грн. штрафу за втрату товару на зберіганні.

Доказів відсутності підстав для нарахування штрафу за порушення Договору відповідачем суду не доведено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10% від вартості втраченого зерна у розмірі 23 684,00 грн. є обгрунтованими. правомірними та підлягають задоволенню.

Розрахунок штрафу (31 тона Х 7640,00 грн. = 236 840,00 грн. Х 10%) є вірним.

Доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідачем у справу не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 129 880,00 грн. залишку від суми збитків та 23 684,00 грн. штрафу від загальної вартості втраченого майна на підставі договору складського зберігання зерна № 39-07/19 від 22.07.2019.

Відповідно до ст. 129 ГПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Потаське хлібоприймальне підприємство" (ідентифікаційний код 00952605, с. Поташ, вул. Черняховського, 2, Маньківський район, Черкаська область) на користь акціонерного товариства "Аграрний фонд" (ідентифікаційний код 38926880, м. Київ, вул. Очаківська/пров. Очаківський, 5/6) - 129 880,00 грн. збитків, 23 684,00 грн. штрафу від вартості втраченого майна на підставі договору складського зберігання зерна № 39-07/19 від 22.07.2019 та 2481,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 14 березня 2023

Суддя Н.М. Спаських