номер провадження справи 24/41/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 Справа № 908/362/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/362/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС (просп. Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117, ідентифікаційний код 30115243),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо (просп. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 13622789)

про стягнення 36393,44 грн.

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо про стягнення основного боргу у сумі 24942,70 грн, інфляційних витрат в сумі 8180,17 грн, трьох процентів річних у сумі 1035,29 грн, пені в сумі 2235,28 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2023, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст. ст. 993, 1188, 1194 ЦК Кодексу,ст., ст. 1172, 1187, 1191 , ст. 27 Закону України Про страхування, ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, на підставі яких позивач просить стягнути з відповідача 18231,38 грн. страхового відшкодування (основний борг), 2942,00 грн. пені, 1421,64 грн. інфляційних втрат та 205,29 грн. 3 % річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/362/23 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/41/23. Судове засідання для розгляду справи призначено на 28.02.2023 об 11 год. 00 хв.

Відповідачем на електронну пошту господарського суду Запорізької області з підтвердженим кваліфікованим ЕЦП подано відзив на позовну заяву від 24.12.2022 вих. № 373, відповідно до якого відповідач визнає позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди частково в розмірі 23442,70 грн. (з урахуванням франшизи у розмірі 1500,00грн), завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації. В частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи при цьому, що у разі прийняття рішення судом про задоволення вимог в цій частині, просить врахувати норми листа ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.22 та Указу Президента України від 24.02.22 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.22 строком на 30 діб, визнано форсмажорними обставинами (обставинами непереборної сили), який пролонґується на період дії воєнного стану на території України. Крім того просить повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

Відзив Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» на позовну заяву прийнятий судом до розгляду та врахований при вирішенні спору у справі.

Представники сторін в судове засідання 28.02.2023 не прибули.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судовий процес 28.02.2023 ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Оскільки неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

У судовому засіданні 28.02.2023 справу розглянуто, ухвалено рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

25.09.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FА-00108854 (надалі Договір).

У даному договорі зазначено, що цей договір діє при наявності діючого полісу ОСЦПВ АР/7990506, дія цього договору поширюється лише на забезпечений транспортний засіб, зазначений в цьому полісі ОСЦПВ.

Полісом № АР/7990506 забезпечено транспортний засіб Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 (далі забезпечений транспортний засіб).

Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

25.05.2021 за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 42А, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Аudi» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , порушив Правила дорожнього руху України, а саме: здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_3 . під час виїзду з місця стоянки.

У зв`язку з тим що настання дорожньо-транспортної пригоди відбулося за участю забезпечених транспортних засобів, а також з відсутністю травмованих (загиблих) людей, а також за згодою водіїв даних транспортних засобів щодо обставини її скоєння, за відсутністю у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складено Європротокол, тобто повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якому ОСОБА_2 визнав свою вину.

Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_3 , який застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова група «ТАС».

Деталі та опис пошкодження транспортного засобу зафіксовано актом огляду транспортного засобу від 26.05.2021.

Відповідно до Ремонтної калькуляції № 14436_16 від 26.05.2021 загальна вартість відновлення автомобіля Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_3 становить 24942,70 грн.

У п. 3 полісу АР/7990506 визначено строк його дії 03.10.2020 по 02.10.2021 (включно).

Таким чином, Договір діяв станом на час дорожньо-транспортної пригоди 25.05.2021.

За вказаною ДТП позивач відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», на підставі страхового акту №15072/16/921 від 27.05.2021 та згідно умов Договору, здійснив страхову виплату в розмірі 24942,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 186292 від 31.05.2021.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як водія автомобіля «Аudi» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ТДВ "СК"КРЕДО" згідно полісу ОСЦПВ № ЕР202226127.

Розмір франшизи становить 1500,00 грн. Ліміт відповідальності за матеріальну шкоду становить 130000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи згідно Полісу № ЕР/202226127 застрахована відповідачем, позивачем на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» направлялася заява про виплату страхового відшкодування № 02719/9222 від 01.06.2021 в розмірі 24942,70 грн. в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», з необхідним для прийняття рішення пакетом документів.

Зазначена вимога залишена без відповіді та задоволення. Страхове відшкодування не виплачене.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 24942,70 грн., та нарахованих на вказану суму 2235,28 грн пені, 1035,29 грн 3 % річних та 8180,17 інфляційних втрат.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору якщо передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст., ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 ЦК України страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є заснованими на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/449/17.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Audi, д.н.з. НОМЕР_4 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована у відповідача відповідно до Полісу № ЕР/202226127 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Матеріалами справи підтверджено вину водія транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.05.2021.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст., ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку позивачу) в обсязі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Як встановлено матеріалами справи, зобов`язання, що має бути сплачене відповідачем становить 24942,70 грн.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза становить 1500,00 грн.

При цьому, приймаючи до уваги положення ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092).

Суд враховує, що ТДВ Страхова компанія КРЕДО, як Страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в силу положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження).

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, позивачем на адресу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО направлялася заява № 002719/9221 від 01.06.2021 на виплату страхового відшкодування в розмірі 24942,70 грн., яка отримана відповідачем 07.06.2021.

Отже відповідач, який отримав заяву про виплату страхового відшкодування, повинен був сплатити суму страхового відшкодування на користь на користь ПрАТ «Страхова Група «ТАС» не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви, а саме: до 06.09.2021 включно.

Відповідач виплату страхового відшкодування не здійснив.

Відповідач визнав позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди частково в розмірі 23442,70 грн (24942,70грн 1500,00 грн (франшиза згідно полісу), завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації, про що зазначив у відзиві на позовну заяву.

Отже, враховуючи вищезазначені приписи законодавства вимога про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, задовольняється судом частково в сумі 23442,70 грн. В іншій частині цієї вимоги суд відмовляє.

Крім того, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язання з відшкодування шкоди в порядку суброгації, позивачем нараховано 2235,28 грн. пені за період з 07.09.2021 по 07.03.2022, 1035,29 грн. 3% річних за період 07.09.2021 по 24.01.2023 та 8180,17 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2021 року по січень 2023 року.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування за наявності відповідних правових підстав для цього є грошовим зобов`язанням страховика. Тому в разі прострочення виконання даного зобов`язання до страховика може бути застосовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену статтею 625 Цивільного кодексу України.

Правова позиція стосовно наявності підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат у разі прострочення виплати страховиком відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наведена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Норма вказаної статті не містить обмежень щодо її застосування виключно у правовідносинах між страховиком і страхувальником за полісом ОСЦПВВНТЗ, тому суд дійшов висновку про можливість застосування даної відповідальності до відповідача у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування на користь особи, яка має право на таке відшкодування, в даному випадку - позивача.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Разом з тим, беручи до уваги, що прострочена виплата страхового відшкодування становить 23442,70 грн, пеня, 3% річних та інфляція за заявлений позивачем період нарахування, який викладено у позовній заяві, задовольняються судом частково, а саме: пеня у розмірі 2103,42 грн, 3% річних 973,03 грн, інфляція в сумі 7534,57 грн. В іншій частині цих вимог суд відмовляє.

Відповідно до ч.,ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються частково.

Щодо клопотання відповідача (викладене у відзиві) про застосування до вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних норм листа ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.22 та Указу Президента України від 24.02.22 №64/2022Про введення воєнного стану в Україні військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.22 строком на 30 діб, визнано форсмажорними обставинами (обставинами непереборної сили), який пролонґується на період дії воєнного стану на території України, суд зазначає наступне.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 у справі № 3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Відповідно до пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.

Таким чином, за загальним правилом зацікавленій стороні у кожному випадку необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану.

Суд також зазначає, що посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, як на підставу для звільнення його від відповідальності, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (ПАТ «Страхова группа «ТАС») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому страхового відшкоування та інших, визначених Договором та законом, нарахувань як способу захисту його майнових прав, передбаченого законом.

Таким чином, посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, що є форсмажорною обставиною, та звільняє боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Судом клопотання відповідача, викладене у відзиві, про повернення позивачеві 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України судом не задовольняється з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Тобто, мова йде про визнання позовних вимог саме в повному обсязі, без будь-яких обмовок щодо часткового визнання позовних вимог.

У даному випадку відповідачем позов визнано частково, про що зазначено у відзиві на позовну заяву, а саме: відповідач визнає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди частково у розмірі 23442,70 грн., а в частині вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних - просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно, підстави для задоволення клопотання відповідача та застосування норм ст. 130 ГПК України у суду відсутні.

Керуючись ст., ст. 46, 123, 126, 129, 191, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС, м. Київ до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС (03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд.65, ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) 23442 (двадцять три тисячі чотириста сорок дві) грн.70 коп.страхового відшкодування, 2103 (дві тисячі сто три) грн. 42 коп. пені, 973 (дев`ятсот сімдесят три) грн. 03 коп. 3% річних, 7534 (сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 57 коп. інфляційних втрат та 2321 (дві тисячі триста двадцять одна) грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.03.2023.

Суддя Т.А. Азізбекян