СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Харків Справа № 922/1071/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.

та представників учасників справи:

від позивача Ясінський А.В.; від відповідача Біленький Д.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Агро Груп" (вхідний №1357Х від 08.12.2022 року) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року (повний текст складено 14.11.2022 року) по справі 922/1071/22,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЕГ" Харківська область, смт. Зачепилівка,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Агро Груп" м. Харків,

про - стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДЕГ" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Агро Груп" (далі-Відповідач) про стягнення з останнього заборгованості за договором поставки № 15-11/21-К від 15.11.2021 року, а саме 1 841 000,00 грн основного боргу, пені 1 052 090,84 грн, 3% річних - 111 916,23 грн та інфляційних втрат 705 575,77 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року вищезазначені позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1 441 000,00 грн основного боргу, 1 052 090,84 грн пені, 111 916,23 грн 3% річних, 705 575,77 грн інфляційних втрат та 49 658,74 судового збору. В частині стягнення 400 000,00 грн основного боргу провадження в даній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням в частині задоволення судом позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 052 090,84 грн пені, 111 916,23 грн 3% річних та 705 575,77 грн інфляційних втрат, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив спірне рішення скасувати в означеній частині та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідачем зазначено наступне:

- судом порушено приписи процесуального законодавства, а саме ст. ст. 76, 77, 80, 164 ГПК України через задоволення клопотання Позивача про поновлення строку на подачу доказів та їх долучення до матеріалів означеної справи;

- судом в порушення вимог ст. 46 ГПК України прийнято до розгляду заяву Позивача від 31.10.2022 року про зменшення розміру позовних вимог, яка є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову;

- судом порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України через здійснення нарахування сум пені за період, який перевищує гранично встановлені строки таких нарахувань;

-судом протиправно обрахований період нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки заявлені до стягнення суми за період з 08.07.2022 року по 31.10.2022 року не можуть бути предметом судового розгляду в межах даної справи;

- судом першої інстанції залишено поза увагою положення п.10.3. розділу 10 Договору, дія яких розповсюджується на всі зобов`язання Відповідача, не обмежуючись виключно абз.1 пп.12.3. п.12 Специфікації;

- судом не надано належної правової оцінки обставинам щодо виконання Позивачем умов п.10.3. Договору лише 31.05.2022 року, а тому кінцевий строк виконання Відповідачем зобов`язань за Договором має обраховуватися з 18.06.2022 року по 07.07.2022 року, що свідчить про протиправність та необґрунтованість усього розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних (обумовлюється неправильним визначенням судом дати реального настання обов`язку Відповідача за Договором);

- судом не надано належної оцінки форс мажорним обставинам, які мали істотний вплив на господарську діяльність Відповідача.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 року та 23.01.2023 року у справі №922/1071/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи, а також призначено справу №922/1071/22 до розгляду на 06.03.2023 року.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом якого Позивач просив суд означену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оспорюване рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №922/1071/22 без змін.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в даній справі призначеного на 06.03.2023 року о 12:30 год в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеозв`язку vkz.court.gov.ua.

Представник Відповідача в судовому засіданні надав аналогічні викладеним доводам в апеляційній скарзі пояснення, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оспорюване рішення у відповідній частині скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції надав аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу пояснення, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оспорюване рішення в означеній частині - без змін.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини.

Між сторонами 15.11.2021 року було укладено Договір поставки №15-11/21-К, за змістом якого Позивач прийняв на себе зобов`язання поставити і передати у власність Відповідача, а Відповідач - прийняти та оплатити товар визначений у Специфікації (п.1.1. Договору), загальна вартість та кількість якого, строки та умови поставки, а також порядок розрахунків - визначено у відповідний Специфікації до Договору.

Специфікацією № 1 від 15.11.2021 року до Договору сторони передбачили поставку кукурудзи З класу, врожаю 2021 р., на умовах EXW Франко завод (у редакції Інкотермс 2020) за адресом Полтавська область, Хорольський район, с Вишняки в кількості пapтiї -780,000 тонн (+/- 2 %) за ціною 6 052,5 грн. без ПДВ за одну тонну ( загальна вартість партії товару з ПДВ складає: 32 981 283,00 грн. (+/- 2 %), строк поставки -з 15 листопада 2021 р. до 31 грудня 2021 р. року включно.

Датою поставки та переходу права власностi на партiю товару і всіх ризиків та вигод, пов`язаних з партiєю Товару сторони встановили дату відвантаження партiї товару Вiдповідачу в мiсці поставки, відповiдно до п.1. Специфiкацiї.

Позивач на виконання умов Договору та Специфікації, здійснив поставку Відповідачу продукції, а саме:

- 16.11.2021 року 249,16 тон, на загальну суму з ПДВ 1719166,63 грн., що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 24 від 15.11.2021 року та Актом приймання-передачі № 1 від 16.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 249,16 тон, вологістю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 17.11.2021 року 419,14 тон, на загальну суму з ПДВ 3 388 792,33 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною №25 вiд 17.11.2021 року та Актом приймання передачi № 2 вiд 17.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 491,14 тон, вологістю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 18.11.2021 року 612,06 тон, на загальну суму з ПДВ 4 223122,19 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 26 вiд 18.11.2021 року та Актом приймання передачі № 3 від 17.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 612,06 тон, вологiстю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 19.11.2021 року 655,89 тон, на загальну суму з ПДВ 4 525 542,62 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 27 вiд 18.11.2021 року та Актом приймання передачi № 4 вiд 19.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 655,89 тон, вологiстю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 22.11.2021 року 668,98 тон, на загальну суму з ПДВ 4615 861,65 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 28 від 22.11.2021 року та Актом приймання передачі № 5 вiд 22.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 668,98 тон, вологістю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 23.11.2021 року 426,47 тон, на загальну суму з ПДВ 2 942 578,04 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 29 вiд 23.11.2021 року та Актом приймання передачі № 6 вiд 23 11.2021 року Фермерськоrо господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про підтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 426,47 тон, вологiстю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 24 11.2021 року 482,58 тон, на загальну суму з ПДВ 3 329 729,61 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною №30 вiд 24.11.2021 року та Актом приймання передачі № 7 вiд 24.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про підтвердження зерновим складом переходу права власностi на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 482,58 тон, вологiстю 14%, смiтною домішкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 25.11.2021 року 494,51 тон, на загальну суму з ПДВ 3 412 044,83 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 31 вiд 25.11.2021 року та Актом приймання передачi № 8 вiд 25.11.2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про пiдтвердження зерновим складом переходу права власності на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 494,51 тон, вологістю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

- 26.11.2021 року 307,8 тон, на загальну суму з ПДВ 2 123 773,83 грн, що оформлено підписаними обома сторонами видатковою накладною № 32 вiд 26.11.2021 року та Актом приймання передачi № 9 вiд 26.11 2021 року Фермерського господарства ФАВОРИТ-АГРО ПЛЮС, про підтвердження зерновим складом переходу права власності на Товар вiд Позивача до Вiдповiдача, залiковою вагою 494,51 тон, вологiстю 14%, смiтною домiшкою 2% та зерновою домiшкою 10%;

Загалом Позивач передав у власність Відповідача товар за Договором заліковою вагою 4 316,45 тон на загальну суму з ПДВ 30 280 612,73 гривень.

Позивачем було складено та належним чином зареєстровано у Єдиному Державному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладнi:

- № 1 від 16.11.2021 року, iз загальною сумою коштів що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 1 719166,63 грн, товар - кукурудза, кількістю 249, 16 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 вiд 16.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 2 вiд 17.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 3 388 792,33 грн, товар - кукурудза, кількiстю 419,14 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 вiд 17.12 2021 року, реєстраційний номер документа ;

- № 3 від 18 11.2021 року, iз загальною сумою коштIв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 4 223122, 19 грн, товар - кукурудза, кількістю 612,06 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 вiд 18.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 4 вiд 19.11 2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплаті, з урахуванням ПДВ 4 525 542,62 грн, товар - кукурудза, кількiстю 655,89 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 вiд 19.12 2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 5 від 22.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 4 615 861,65 грн, товар - кукурудза, кiлькiстю 668,98 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 вiд 22.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 6 вiд 23.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 2 942 578,04 грн, товар - кукурудза, кiлькістю 426,47 тон, про що свiдчить квитанцiя № 1 вiд 23.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 7 вiд 24.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 3 329 729,61 грн, товар - кукурудза, кiлькiстю 482,58 тон, про що свiдчить квитанцIя №1 вiд 24.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 8 вiд 25.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 3 412 044,83 грн, товар - кукурудза, кiлькiстю 494,51 тон, про що свiдчить квитанцiя №1 від 24.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа ;

- № 9 вiд 26.11.2021 року, iз загальною сумою коштiв що пiдлягає сплатi, з урахуванням ПДВ 2123773,83 грн, товар - кукурудза, кiлькiстю 307,8 тон, про що свiдчить квитанцiя № 1 від 26.12.2021 року, реєстрацiйний номер документа .( арк. спр. 79-96).

Позивачем 30.05.2022 року були направлені Відповідачу поштою документи, що передбачені п. 10.3 Договору, що підтверджується поштовим відправленням № 30/05.

Обставини несвоєчасної оплати Відповідачем отриманого товари є підставою до звернення Позивача до суду.

Позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує, що Вiдповiдачем у належнi строки до 02.12.2021 року було здiйснено лише оплату 8000 000,00 грн, п/д № 1107 вiд 30.11.2021 року та 1 500 000,00 rрн - п/д 1110 вiд 01.12.2021 року, проте в подальшому платежі здійснювались iз порушенням встановлених договiрних строкiв, що встановлені п.12.2. Специфiкації у вигляді 5 банкiвських днiв з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної, виписаної в день поставки Товару (датою оформлення складського документу на ім`я Покупця) та 5 банкiвських днiв з дати надання копiй вiдповiдних документів, з зазначених у пунктi 10.3 договору та пункту 12.3. Специфiкації.

Позивач зазначає, що видатковi накладнi № 1-9 були отриманi Вiдповiдачем в перiод з 16.11.2021 по 26.11.2021 року, а рахунок на оплату № 16 вiд 29.11.2021 року - 29 листопада 2021 року, тобто строк оплати 86% вiд вартостi партії Товару спливав 06 грудня 2021 року, а зазначенi у пункту 12.3. Специфiкацiї та пунктi 10-3 договору Документи 23 02 2022 року, тобто строк оплати 14% вiд вартостi партiї Товару спливав 28.01 2022 року.

В свою чергу, Відповідачем здійснювались оплати не в повному обсязі та не у строки, визначені Договором, а саме: 500 000,00 грн. п/д № 1162 вiд 13.12.2021 року, 1000 000,00 rрн. п/д № 1192 вiд 16.12.2021 року, 900 000,00 грн. п/д № 1219 вiд 22.12.2021 року, 900 000,00 грн. п/д № 1223 вIд 24.12.2021 року, 1000 000,00 грн. п/д № 1234 вiд 24.12.2021 року, 1000 000,00 грн. п/д № 1235 вiд 24.12.2021 року, 2 000 000,00 грн. п/д № 1240 вiд 28.12.2021 року, 500 000,00 грн п/д № 1245 вiд 30.12.2021 року, 750 000,00 грн. п/д № 1265 вiд 05.01 2022 року, 2 000 000,00 грн. п/д № 1266 вiд 11.01.2022 року, 2 000 000,00 грн. п/д № 1272 вiд 17.01.2022 року, 500 000,00 грн. п/д № 1327 вlд 04.02.2022 року, 500 000,00 грн. п/д № 39 вiд 01.06.2022 року, 500 000,00 грн п/д № 41 вiд 03.06.2022 року, 500 000,00 грн. п/д № 68 вiд 29.06.2022 року, 200 000,00 грн. п/д № 76 вiд 05.07.2022 року.

В позовній заяві Позивач вимагав стягнення основної суми заборгованості в розмірі 6 030 612,73 грн, а також нарахованих сум 3% річних, інфляційних втрат та пені за порушення строку виконання грошового зобов`язання, але у зв`язку зі здійсненням Відповідачем часткових оплат після відкриття провадження у даній справі - 15.07.2022 року в розмірі 490612,73 грн.; 19.07.2022 року в розмірі 200000,00 грн.; 22.07.2022 року в розмірі 800000,00 грн; 10.08.2022 року в розмірі 1000000,00 грн; 09.09.2022 року в розмірі 1000000,00 грн; 21.09.2022 року в розмірі 699000,00 грн судом першої інстанції закрите провадження в частині стягнення 400 000,00 грн основного боргу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи про відсутність порушеного права Позивача на момент звернення до суду, оскільки ним не виконано вимоги щодо надання Відповідачу рахунку-фактури, а також переліку документів, зазначених в п.10.3 Договору, що сторони визначили у якості відкладальної умови для виконання Відповідачем своїх обов`язків за Договором.

Також Відповідач посилався на введення військового стану на території України, проведення бойових дій в м. Харкові, де він зареєстрований, що вважав форс-мажорною обставиною, яка зумовила неможливість здійснення Відповідачем своєчасної та повної оплати товару за Договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення Відповідачем умов Договору в частині своєчасної та повної оплати поставленого Позивачем товару, що стало наслідком задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача основної суми заборгованості за Договором у розмірі 1 441 000,00 грн, 1052090,84 грн пені, 111916,23 грн 3% річних, та 705575,77 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки зі змісту апеляційної скарги вбачається, що означене судове рішення господарського суду оскаржується лише в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 052 090,84 грн пені, 111 916,23 грн 3% річних, 705 575,77 грн інфляційних втрат, з урахуванням вимог вищенаведеної норми судова колегія переглядає рішення суду лише в зазначеній частині.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в оспорюваній частині обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України передбачено, що в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог), Позивач також вимагав стягнення з Відповідача пені у розмірі 1 052 090,84 грн, 3% річних у розмірі 111 916,23 грн та інфляційних втрат у розмірі 705 575,77 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Вимогами ч.1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору вбачається, що сторони домовились про наступний порядок оплати товару (п.12 Специфiкацiї):

1) 9 500 000,00 грн. з урахуванням ПДВ - не пiзнiше 02 грудня 2021 року;

2) 86% вiд вартостi партiї товару - на поточний рахунок Позивача, зазначений у Договорi, протягом 5-х (п`яти) банкiвських днiв з дати надання копій:

- рахунку-фактури;

- видаткової накладної виписаної в день поставки Товару (датою оформлення складського документу на iм`я Покупця).

3) 14% вiд вартостi партії товару - на поточний рахунок Позивача, зазначений у Договорi, протягом 5-х банківських днів з дати надання копій:

- належно складеної податкової накладної зареєстрованої у Єдиному Державному реєстрi податкових накладних, з вiдповiдним заповненням всiх обов`язкових реквiзитiв податкової накладної, а також кoпії квитанції № 1 або квитанції № 2 про реєстрацiю даної податкової накладної в електроннiй формi в Єдиному Державному реєстрi податкових накладних, що виписана в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з вiдповiдним заповненням всiх обов`язкових реквiзитiв податкової накладної;

- статистичного звiту за формою п.1 4 -cr, 37-cr або 29-cr з зазначенням посівних площ або валового збору товару згідно п. 1 цієї Специфікації.

В цьому ж пункті сторонами узгоджено, що остаточний розрахунок за товар відбувається після настання всіх відкладальних умов відповідно до п.5.1-5.6, 10.3 основного договору.

За змістом п.10.3 Договору, умовами якого Відповідач обґрунтовує заперечення проти позову, відкладальною умовою для виникнення обов`язків у Відповідача за цим Договором є надання Позивачем Відповідачу переліку документів (належно засвідчених копій), до якого входять Статут Позивача, рішення (протокол) учасників щодо обрання директора , наказ про його призначення, рішення учасників щодо зняття обмежень на укладення Договору, довіреність на уповноважену особу на підписання Договору, наказ про призначення головного бухгалтера, довідку щодо реквізитів, витяг з реєстру платника податків на додану вартість, форми звітності №4-сг, №37-сг, №29-сг продавця з відміткою органу державної статистики щодо її прийняття.

Встановлено, що Позивачем було здійснено поставку спірного товару Відповідачу в період з 16.11.2021 року по 26.11.2022 року, про що сторонами було підписано відповідні видаткові накладні, отже за змістом вищенаведеної норми закону з урахуванням вимог Договору, обов`язок Відповідача щодо сплати 86% від вартості товару має розраховуватись, виходячи із дати поставок (складання видаткових накладних) протягом 5-ти банківських днів.

Позивачем визначено момент порушення його права, тобто дати, з якої він почав відповідні нарахування - 07.12.2021 року, що відповідає принципу диспозитивності господарського процесу.

Щодо залишку оплати в розмірі 14% від вартості поставленої Позивачем партії товару, то господарським судом встановлений, Позивачем підтверджений, а Відповідачем не заперечений факт направлення 30.05.2022 року Позивачем на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку пакету документів, що передбачений договором та специфікацією, на підтвердження чого Позивачем надано до суду квитанцію поштової установи, з урахуванням поштового перебігу та перебування поштового відправлення у відділенні, строк оплати 14% річних сплив 29.06.2021 року, а тому Позивачем вірно визначено початок періоду нарахувань за означену частину вартості з 30.06.2022 року з урахуванням вищенаведених умов Договору.

Доводи Позивача щодо виконання зазначеного обов`язку раніше не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Також ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді, Позивачем не надано доказів надання Відповідачу рахунку від № 16 вiд 29.11.2021 року, тоді як Відповідачем зазначений факт оспорюється.

Разом з тим, з урахуванням вищенаведених умов Договору та вимог закону, усталої судової практики, судова колегія вважає, що відсутність доказів надання рахунку не є підставою до звільнення Відповідача від оплати отриманого товару, оскільки сам рахунок за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 915/641/19.

Крім того, змістом п.5.5 Договору визначений обов`язок сплатити за товар за реквізитами, вказаними в п.11 Договору, які продубльовано також в кожній із видаткових накладних на отриманий товар, що не позбавляло Відповідача можливості вчасно виконати обов`язок зі сплати товару навіть при відсутності доказів отримання рахунку.

Щодо доводів Відповідача про відсутність обов`язку оплатити товар через наявність відкладальної умови ненадання документів Позивачем, передбачених в п.10.3 Договору, судова колегія зазначає наступне.

В розділі 10 «Інші умови» Договору сторонами викладений п.10.3, за змістом якого відкладальною умовою для виникнення обов`язків у Відповідача за цим Договором є надання Позивачем Відповідачу певно визначеного переліку документів, які характеризують правове становище та діяльність Позивача.

В 12-му пункті Специфікації, яким передбачений порядок оплати, міститься зауваження про здійснення остаточного розрахунку за товар після настання всіх відкладальних умов, зокрема, передбачених п.10.3 Договору.

Вимогами ч.1 ст.212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Аналіз положень частини першої статті 212 ЦК України свідчить, що укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні правовий (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 року, справа № 906/1205/20).

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту укладення сторонами Договору, але до моменту передання спірних документів, передбачених п.10.3 Договору, сторони приступили до виконання умов Договору, зокрема, Позивач виконав своє зобов`язання щодо передачі товару, а Відповідач - щодо його отримання, зумовивши виникнення обов`язку останнього оплатити отриманий товар.

Зі змісту п.10.3 Договору вбачається, що документи, зазначені в переліку, прямо не пов`язані із поставкою товару або його оплатою, не передбачені Специфікацією, а значить не охоплюються вимогами п.7.2 Договору щодо обов`язку Позивача передати їх Відповідачу у встановлений строк після поставки товару, умовами Договору не встановлено порядку та строку їх передання.

Отже відсутність факту передання цих документів Відповідачу Позивачем не може бути розцінена у якості прострочення кредитора з боку останнього в розумінні ст. 613 ЦК України та перешкоджати Відповідачу вчасно виконувати обов`язок оплатити отриманий товар, або звільнити від його виконання.

Крім того, вимогами ст. 666 ЦК України передбачені правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару, за змістом яких у цьому випадку покупець має право встановити розумний строк для їх передання, а у разі його порушення продавцем- покупець має право відмовитися від договору купівлі- продажу та повернути товар продавцеві.

Проте таких вимог Відповідачем Позивачу не заявлялося.

Отже судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість доводів Відповідача щодо правомірності відтермінування оплати 86% вартості товару в порядку п.12.2 Специфікації - до моменту отримання повного пакету документів, передбачених п.10.3 Договору.

Щодо оплати решти 14% вартості отриманого товару, то оскільки судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено одночасне направлення 30.05.2022 року Позивачем Відповідачу пакету документів, передбачених п.12.3 Специфікації (щодо підтвердження належної реєстрації податкової накладної та статистичних звітів), а також передбачених п.10.3 Договору (сторонами ця обставина не заперечується), судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведення порушення Відповідачем, починаючи з 30.06.2022 року (з урахуванням поштового перебігу, перебування поштового відправлення у відділенні), встановленого в Договорі (п.12.3 Специфікації) строку оплати.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2. Договору сторона, яка порушила його умови, відшкодовує іншій стороні завдані збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством України, і у разі невиконання будь-якою зі сторін зобов`язань за цим договором сторона, яка порушила умови договору, сплачує іншій стороні пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості за кожний день непостачання партії товару або суми простроченої оплати.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок пені за спірний період, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування Позивачем Відповідачу пені за неналежне виконання останнім умов спірного Договору - є таким, що відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства, отже сума стягнутої судом пені в розмірі 1 052 090,84 грн є обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи Відповідача щодо порушення судом вимог діючого законодавства, зокрема, вищенаведених вимог закону, а також норм ч.6 ст.232 ГК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки суми пені за поставку кожної партії товару нараховані в межах шестимісячного строку, з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок сум інфляційних та 3% річних, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена Позивачем сума 3% в розмірі 111916,23 грн та інфляційних втрат в розмірі 705575,77 грн є обґрунтованою належним чином та вірною, а тому означені суми підлягають стягнення з Відповідача на користь Позивача.

Щодо заперечень Відповідача про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за спірним Договором, у зв`язку з існуванням обставин непереборної сили, зокрема, введенням воєнного стану в Україні, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом п.8.1 спірного Договору передбачено, що, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, що знаходяться поза контролем кожної зі сторін. Факт настання форс-мажорних обставин та їхня тривалість мають бути підтверджені довідкою Торгово-промислової палати України, або іншого уповноваженого органу державної влади, у межах своєї компетенції.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (далі-Закон), Торгово-промислова палати України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. №44(5), підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин

Отже з наведених норм слідує, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Так, листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Проте, означений доказ підтверджує загально-відомий факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну неможливість виконання грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачем саме за спірним Договором поставки.

Більш того, в заявах по суті спору в суді першої інстанції Відповідачем не наведено обґрунтування того, яким чином ведення військового стану перешкодило Відповідачу виконати спірне грошове зобов`язання. Лише посилання на знаходження офісу Відповідача в м.Харкові таким обґрунтуванням не є.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначена Відповідачем обставина військової агресії на території України не є автоматичною підставою для звільнення його від виконання спірного зобов`язання або відповідальності за його невиконання.

Також Відповідачем в суді першої інстанції не надавалося будь-яких доказів щодо існування обставин, які б відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України слугували б підставою до зменшення штрафних санкцій, відповідного клопотання ним не також не заявлялося.

Щодо посилань Відповідача про порушення судом першої інстанції вимог ст. 46 ГПК України при прийнятті до розгляду заяву Позивача від 31.10.2022 року про зменшення розміру позовних вимог через наявність ознак одночасної зміни предмету та підстав позову, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 ГПК України, позивач до закінчення підготовчого засідання вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, а також має право змінити предмет або підстави позову, але у випадку направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, проаналізувавши заяви по суті спору, а саме заяву про зменшення розміру позовних вимог від 31.10.2022 року, колегія суддів зазначає, що означена заява подана Позивачем у зв`язку з частковою оплатою Відповідачем заборгованості, перерахунком суми інфляційних втрат, 3% річних та суми пені у зв`язку з такою оплатою, а також зміна періоду нарахування зазначених складових у зв`язку з запереченням Відповідачем обставин, які були покладені в основу позовних вимог.

Також Позивачем був збільшений період нарахування інфляційних втрат, відсотків річних та пені через тривалість розгляду справи.

Хоча зміна періоду нарахування пені, інфляційних втрат та відсотків річних формально й містить ознаки зміни підставу позову або навіть нових вимог (саме порушення має триваючий характер), але виходячи з характеру самого порушення, завдання та основних засад господарського судочинства ( ст. 2 ГПК України), судова колегія вважає таку оцінку надмірно формальною, оскільки обставини, якими Позивач обґрунтовував позовні вимоги несвоєчасне виконання Відповідачем грошового зобов`язання за Договором, а також сама матеріально-правова вимога - стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних - залишилися незмінними.

Крім того, зазначені зміни проводилися в межах раніше заявлених позовних вимог, загальний розмір позовних вимог зменшився, зазначені зміни відбулися до закінчення підготовчого засідання.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку про дотримання судом вимог ст. 46 ГПК України, оскільки зміни вимог Позивача стосувалися їх розміру, а не обставин чи предмету позову.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначені висновки колегії суддів в межах даної справи та приписи чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 052 090,84 грн пені, 111 916,23 грн 3% річних та 705 575,77 грн інфляційних втрат.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в оспорюваній Відповідачем частині в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв в означеній частині рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права, в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги судовою колегією не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції у відповідній частині.

В іншій частині законність та обґрунтованість означеного судового рішення, судом апеляційної інстанції не досліджувалася в силу приписів ст. 269 ГПК України та вимог заявленої апеляційної скарги.

За таких підстав рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №922/1071/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Агро Груп" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №922/1071/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №922/1071/22 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крокус-Агро Груп".

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.А. Істоміна