ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. Справа№ 910/8632/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022

у справі № 910/8632/22 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 87 632,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення 87 632,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.20.25739 від 14.12.2020, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого є винним у скоєнні дорожньо - транспорної пригоди, застрахована відповідачем, позивачем заявлено до стягнення суму страхового відшкодування у розмірі 87 632,40 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" заборгованість у розмірі - 87 632,40 грн та 2481,00 грн судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення з відповідача 87 632,40 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 скасувати повністю, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач не згоден з винесеним оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, недоведеності обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що:

- позивачем в порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля без участі уповноваженого представника відповідача;

- відповідачем сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 47 064,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16635 від 26.10.2022.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач підтверджує часткову виплату відповідачем страхового відшкодування в сумі 47 064,45 грн.

При цьому, позивач зазначає, що даний платіж не було ідентифіковано ним та судом першої інстанції, оскільки в призначені платежу за платіжним дорученням № 16635 від 26.10.2022 є посилання на страховий акт відповідача, якого в матеріалах справи не було, так як цей акт відповідачем долучено лише разом з апеляційною скаргою.

Таким чином, позивач вважає, що доводи викладені місцевим господарським судом щодо обґрунтованості суми 87 632,40 грн повністю підтверджені та відповідають наявним у справі матеріалам.

Також, позивач зауважує на тому, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує наявність фактичних обставин, які дають підстави для застосування коефіцієнта фізичного зносу, що встановлений п. 7.39 Методики.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8632/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

30.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.12.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховиком, позивачем) та ОСОБА_1 (страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.20.25739 (надалі - договір страхування) предметом якого є майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим автомобілем "Toyota Camry" державний номерний знак НОМЕР_1 .

14.01.2022 в місті Києві на Слоличному шосе, ОСОБА_2 під час керування автомобілем "Man Tga 18.430" державний номерний знак НОМЕР_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом "Toyota Camry" державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого при дорожньо-транспортній пригоді вказані вище автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2022 у справі № 752/2891/22 водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рахунку-фактури № ST22001270 від 26.01.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт на Столичному" вартість відновлювального ремонту "Toyota Camry" державний номерний знак НОМЕР_1 складає 87 267,02 грн.

Крім того, за твердженням позивача, в процесі ремонту було виявлено приховані дефекти: направляюча бампера, вартість заміни якої відповідно до рахунку-фактури № ST22002544 від 16.02.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт на Столичному" складає 4665,38 грн.

На виконання договору страхування, позивачем було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування, яке склало: 91 932,40 - 1 700.00 (франшиза) =90 232, 40 грн.

В подальшому, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 90 232, 40 грн, які відповідно до заяви ОСОБА_1 було перераховано на СТО, що підтверджується платіжними дорученнями від 27.01.2022 № 2883 та від 23.02.2022 № ЦО01721.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Man Tga 18.430" державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у відповідача на підставі полісу № АР/5812634 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн, франшиза - 2600 грн, з відповідача на користь позивача підлягали стягненню кошти у розмірі 87 632, 40 грн.

14.02.2022 позивач надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та 22.04.2022 доповнення до заяви, однак як зазначив позивач станом на дату подання позову відповідачем кошти не були сплачені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" заборгованість у розмірі - 87 632,40 грн та 2481,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Предметом розгляду у даній справі є позовна вимога про стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, якій було завдано шкоду в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у відповідності до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.20.25739 від 14.12.2020.

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, позивач у даній справі витупає на правах потерпілого ( ОСОБА_1 ), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у дорожньо-транспорної пригоди) ОСОБА_2 була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі полісу № АР/5812634 з лімітом відповідальності по майну у сумі 130 000,00 грн. та франшизою у розмірі 2600 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля "Man Tga 18.430" державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , тобто, особи, яка визнана винною у дорожньо-траспорній пригоді, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок цієї дорожньо-транспорної пригоди, в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок дорожньо-траспорної пригоди, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у дорожньо-траспорної пригоди особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитки, на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з апеляційної скарги, та з чим погоджується у відзиві на апеляційну скаргу позивач, відповідачем до ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у даній справі здійснено часткову оплату суми страхового відшкодування у розмірі 47 064,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16635 від 26.10.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, станом на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем складала 40 567,95 грн.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 907/737/18, від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Аналогічну правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04 і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25.07.2019 у справі № 916/144/18.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду першої інстанції, у разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після прийняття постанови апеляційним господарським судом за наслідками апеляційного перегляду, а відтак залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення боргу, якого не існувало на момент прийняття такого рішення, свідчить про невиправдане втручання у право особи на мирне володіння його майном.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції в межах наданих доказів прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості, зайвий формалізм не повинен створювати надмірний тягар для сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 914/1034/18, від 25.07.2019 у справі № 916/144/18, від 01.09.2022 у справі № 910/11011/21.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку що провадження у справі № 910/8632/22 в частині стягнення заборгованості у сумі 47 064,45 грн підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

На підставі викладеного, враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості після звернення позивача з даним позовом, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 47 064,45 грн та закриття провадження в цій частині. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 слід залишити без змін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині сплати суми страхового відшкодування в частині 47 064,45 грн є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Інші твердження відповідача з приводу неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 в частині стягнення заборгованості в сумі 47 064,45 грн скасувати та закрити провадження в цій частині.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 викласти в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 102; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" заборгованість у розмірі - 40 567,95 грн (сорок тисяч п`ятсот шістдесят сім грн 95 коп.) та 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.) судового збору.

Провадження у справі № 910/8632/22 в частині стягнення з з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" заборгованості в сумі 47 064,45 грн закрити."

В решті рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/8632/22 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/8632/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко