РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/162/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг",

місцезнаходження: вул. Мечникова,16-А, м. Київ, 01601

адреса для листування: вул. Мечникова,16-А, м. Київ, 01021

e-mail:

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка,

вул. Перемоги,1-а, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська область, 15522

e-mail:

про стягнення заборгованості 122 245,27грн

без повідомлення (виклику) сторін

Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" подано позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про стягнення 122 245,27грн заборгованості, з якої 121 777,77грн основного боргу та 467,50грн штрафу.

Поданий позов обґрунтований порушенням відповідачем умов договору фінансового лізингу № 25-20-43 ств-фл/138 від 24.03.2020 в частині сплати лізингових платежів.

Ухвалою суду від 31.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст.165,166,167,251 ГПК України вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на позовну заяв, відповіді на відзив, заперечень.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення процесуальних строків для надання заяв по суті справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

24.03.2020 між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (лізингоодержувач) укладено договір №25-20-43 ств-пл/138 (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1 договору лізингодавець зобов`язується набути у власність у постачальника предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування лізингоодержувачу на визначений у цьому договорі строк не менше одного року.

Згідно з п.2.1, 2.2, 2.3 договору лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу. Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 (п`яти) автентичних примірниках. Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу, строк лізингу встановлюються додатками до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Місцем поставки (передачі) предмета лізингу є: м. Київ. вул. 1-го Травня, 1-А.

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором лізингоодержувач перераховує на рахунок лізингодавця попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ). Датою сплати лізингового платежу є дата надходження коштів на рахунок лізингодавця.

З моменту підписання акту лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу;

- комісію за організацію лізингової операції в розмірі 2 (двох) відсотків (без ПДВ) від вартості предмета лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з графіком сплати лізингових платежів. що є додатком до цього договору;

- комісію за супроводження договору в розмірі 16 (шістнадцяти) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості предмета лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість. Комісія за супроводження договору є складовою частиною лізингового платежу, не відноситься до послуг та не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, всі наступні платежі - щомісячно.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору.

Згідно з п.5.1 договору предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом, за умови перерахування платежу у розмірі та в порядку. визначеному пунктом 4.1 цього договору та (за необхідності) у разі укладення забезпечувального (забезпечувальних) договору (договорів) відповідно до розділу 7 цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до цього договору "Найменування, кількість. ціна і вартість предмета лізингу" та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. якщо інше не визначено цим договором (п. 9.1 договору).

Сторонами у додатку №1 до договору "Найменування, кількість. ціна і вартість предмета лізингу" погоджено постачальника та найменування предмета лізингу: ТОВ "Фотон-Україна", трактор Беларус-892.2; строк лізингу: 3 роки; кількість: 1 од.; ціну за од. без ПДВ: 458 333,33грн; ПДВ: 91 666,67грн; ціну за од.: 550 000,00грн; попередній лізинговий платіж: 82 500,00грн з ПДВ; строк передачі предмета лізингу: 24.03.2021.

Також сторонами погоджено додаток №2 до договору "Графік сплати лізингових платежів".

Позивач на виконання умов договору передав, а відповідач прийняв у платне користування на умовах договору фінансового лізингу від 24.03.2020 №25-20-43 ств-пл/138 трактор Беларус-892.2, вартістю 550 000,00грн з ПДВ, про що свідчить акт №1 приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 31.03.2020, підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Як стверджує позивач, СТОВ ім. Шевченка в обумовлені договором строки не здійснило лізингові платежі за період з квітня по грудень 2022 року у сумі 121 777,77грн.

Крім того, позивачем за систематичне невиконання лізингоодержувачем зобов`язань за договором щодо своєчасної сплати лізингових платежів на підставі п.8.1 договору нараховано 467,50грн штрафу у розмірі 0,1%.

10.01.2023 позивач направив на адресу відповідача вимогу №14/17 від 10.01.2023 щодо сплати коштів у сумі 122 245,27 в десятиденний строк з дня отримання даної вимоги.

Натомість, відповідач грошові кошти не сплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правовідносини між сторонами спору виникли на підставі укладеного договору фінансового лізингу.

Частиною 1 статті 292 Господарського кодексу України визначено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" порядок та умови набуття лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу у власність визначаються договором фінансового лізингу або зазначеним у такому договорі окремим договором купівлі-продажу (викупу) об`єкта фінансового лізингу, або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу. Лізингоодержувач має право набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань, за договором фінансового лізингу, у тому числі із сплати лізингових та інших платежів, а також (у разі виникнення) неустойки (штрафу, пені), якщо інше не передбачено таким договором.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

Пунктом 3 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

У справі, що розглядається, позивач зазначає, що лізингоодержувач (відповідач) належним чином не виконував зобов`язань з оплати лізингових платежів за період з квітня по грудень 2022 року.

Розділом 4 договору сторони погодили лізингові платежі, порядок та строки їх сплати, зокрема, п.4.4 договору передбачено, що розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору.

Так, відповідно до п.4.3 договору відповідач повинен був сплачувати чергові лізингові платежі щомісячно, термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта.

За таких обставин, оскільки акт приймання-передачі був підписаний 31.03.2020, відповідач був зобов`язаний сплачувати чергові лізингові платежі у розмірі визначеному у графіку сплати лізингових платежів щомісячно 30-31 числа протягом усього строку лізингу, зокрема:

- за квітень 2022 року платіж №25 в сумі 15 063,89грн не пізніше 30.04.2022;

- за травень 2022 року платіж №26 в сумі 14 890,74грн не пізніше 31.05.2022;

- за червень 2022 року платіж №27 в сумі 14 717,59грн не пізніше 30.06.2022;

- за липень 2022 року платіж №28 в сумі 14 544,44грн не пізніше 31.07.2022;

- за серпень 2022 року платіж №29 в сумі 14 371,30грн не пізніше 31.08.2022;

- за вересень 2022 року платіж №30 в сумі 14 198,15грн не пізніше 30.09.2022;

- за жовтень 2022 року платіж №31 в сумі 14 025,00грн не пізніше 31.10.2022;

- за листопад 2022 року платіж №32 в сумі 13 851,85грн не пізніше 30.11.2022;

- за грудень 2022 року платіж №33 в сумі 13 678,70грн не пізніше 31.12.2022.

Згідно з розрахунком позивача, з урахуванням часткової оплати, заборгованість відповідача за договором зі сплати лізингових платежів станом на 05.01.2023 становить 121 777,77грн.

Доказів сплати лізингових платежів у заявленому розмірі матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина перша статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи, що загальна сума основного боргу відповідача зі сплати лізингових платежів за договором у розмірі 121 777,77грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної суми заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до відповідача про стягнення означеної суми грошових коштів, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати щомісячних лізингових платежів за договором, позивач також просив суд стягнути з відповідача 467,50грн штрафу.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В силу статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що за будь-яке порушення умов договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4 договору, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця штраф у розмірі 0,01% від невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Судом вище встановлено факт порушення відповідачем виконання зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення штрафу) відповідно до умов пункту 8.1 договору.

Водночас, перевіривши розрахунок штрафу, суд встановив, що при нарахуванні штрафу позивачем, окрім попереднього лізингового платежу у сумі 82 500,00грн, не взято до уваги лізингові платежі, які були відшкодовані відповідачем за період з 30.04.2020 по 30.04.2022.

Згідно з графіком сплати лізингових платежів, враховуючи суми їх сплати, зазначені у розрахунку позивача, невідшкодована вартість предмета лізингу станом на день складання позовної заяви становить 161 775,00грн.

Отже, за перерахунком суду штраф в розмірі 0,01% від невідшкодованої вартості предмета лізингу становить 161,78грн.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково у сумі 161,78грн. В частині стягнення штрафу у сумі 305,72грн слід відмовити.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню частково у сумі 121 939,55грн.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Пунктом 2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання даного позову до суду відповідно до платіжної інструкції №127 від 13.01.2023 сплачено 2 684,00грн судового збору.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2 677,29грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (, вул. Перемоги,1-а, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська область, 15522) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (, вул. Мечникова,16-А, м. Київ, 01021) 121 777,77грн основного боргу, 161,78грн штрафу та 2 677,29грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (, вул. Мечникова,16-А, м. Київ, 01021) у задоволенні позову в частині стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (, вул. Перемоги,1-а, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська область, 15522) 305,72грн штрафу.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор