ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа № 914/1986/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Монада за вих. № 1/11-АО4 від 10.11.2022 (вх. № 01-05/2732/22 від 11.11.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 (повний текст рішення складено 26.10.2022, м. Львів, суддя Р.І. Матвіїв)

у справі № 914/1986/19

за позовом: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Малого приватного підприємства Монада, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: державного реєстратора Комунального підприємства Реєстрація майна та бізнесу Бойко Христини Романівни, м. Винники Львівської області

предмет спору: скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. М-1 на пл. Двірцевій, 1 з припиненням права власності

підстава позову: порушення правил реєстрації права власності,

за участю представників:

від позивача Шевченко М.І.;

від відповідача Воробець С.І.;

від третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

25.09.2019 року Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом (з врахуванням заяви про зміну предмета позову) до Малого приватного підприємства Монада, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державного реєстратора Комунального підприємства Реєстрація майна та бізнесу Бойко Христини Романівни про скасування державної реєстрації права приватної власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл.Двірцевй, 1 з припиненням пава власності МПП «Монада» на об`єкт нерухомого майна.

Позивач в обґрунтування позову покликається на те, що споруда на пл. Двірцевій, 1 є тимчасовою спорудою, право власності на яку не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, незважаючи на таку обставину та на судове рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі №914/2616/16, державний реєстратор Бойко Христина Романівна зареєструвала право власності на тимчасову споруду, яке не підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що його права порушуються, оскільки Львівська міська рада є власником земельної ділянки на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, а в результаті реєстрації права власності на об`єкт на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові загальною площею 25,7 кв.м порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на пл. Двірцевій, 1.

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.09.2022 року у справі №914/1986/19 (суддя Р.І. Матвіїв) позов задоволено повністю. Скасовано державну реєстрацію права приватної власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл. Двірцевій, 1 з припиненням права власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл. Двірцевій, 1. Стягнуто з Малого приватного підприємства «Монада» на користь Львівської міської ради 1 921,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням у справі № 914/2616/16, яке набрало законної сили, встановлено обставину, що торговий павільйон на пл. Двірцевій, 1 не є нерухомим майном, відтак, така обставина в силу ч. 4 ст.75 ГПК України не підлягає повторному доказуванню у даній справі. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (підстава виникнення права власності) державним реєстратором Бойко Христиною Романівною внесено оспорюваний запис про право власності на підставі рішення, індексний номер 46187403 від 28.03.2019 року. Однак, як встановлено вище, об`єкт, стосовно якого вчинено відповідний запис, не є нерухомим майном, а є тимчасовою некапітальною спорудою, подані реєстратору документи не підтверджували набуття права власності відповідачем на спірний об`єкт, тому право власності на відповідний об`єкт не підлягало державній реєстрації. Відтак, суд дійшов висновку про протиправність здійснення державної реєстрації права власності за відповідачем на об`єкт - будівлю літ. «М-1», загальною площею 25,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Двірцева, 1.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

МПП «Монада» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 року у справі №914/1986/19, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявності сформованої земельної ділянки комунальної власності (із зазначенням її площі, меж, кадастрового номера та інших характеристик, які дозволяють виокремити земельну ділянку, як об`єкт права власності із загального масиву земель, а також виокремити серед інших земельних ділянок), порушення права на яку стало підставою звернення з даним позовом. Скаржник наголошує, що позивач по суті, оскаржуючи законність проведеної реєстрації права власності, намагається позбавити відповідача права власності на об`єкт, дозвіл на здійснення будівництва якого було надано самим позивачем ще у 1993 році. Вказує, що Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видано Технічний паспорт нежитлової будівлі літерою «М-1» за адресою: м.Львів, пл. Двірцева, 1. Відповідно до технічного паспорта торговий павільйон МПП «Монада» є нежитловою будівлею на фундаменті, що також спростовує твердження про наявність у МПП «Монада» «тимчасової споруди». Таким чином, враховуючи, що відповідачу надавались дозвільні документи на встановлення саме торгового павільйону (а не тимчасової споруди), існуючий торговий павільйон є нежитловою будівлею з фундаментом. Відсутність порушень при проведенні державної реєстрації права власності МПП «Монада» на нерухоме майно підтверджується наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2019р. N22889/7, яким відмовлено у задоволенні скарги Львівської міської ради від 05.06.2019. Зазначений наказ є чинним і Львівською міською радою не оскаржувався.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Львівська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, необгрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що земельна ділянка на пл. Двірцевій, 1 не перебуває ні у приватній, ні у державній власності, а тому в силу положень ст. 83 ЗК України є комунальною власністю. Згідно із ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Проте, із реєстрацією права власності на об`єкт нерухомості на пл. Двірцевій, 1 Львівська міська рада на сьогоднішній день позбавлена права власності на цю землю. Позивач покликається на судову практику Верховного Суду в подібних справах, згідно якої захисту підлягає право власності територіальної громади на землю і у випадках, коли земельна ділянка не сформована. Звертає увагу, що відповідно до розпорядження міської адміністрації від 23.07.1993 №792 та ухвали від 29.04.1999 №200 в оренду надавалась земельна ділянка площею 20 кв.м для обслуговування павільйону на пл. Двірцевій, 1. Проте, зазначене розпорядження не може бути підставою набуття права власності на об`єкт, площа якого становить 25,7 кв.м, тобто площа павільйону більша ніж земельної ділянки, наданої в оренду на підставі розпорядження. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що об`єкт, будучи нерухомим майном, мав бути введеним в експлуатацію, доказів чого в матеріалах справи немає. Позивач зауважує, що відповідач звертає увагу, що з 25.01.2017 року - моменту ухвалення рішення у справі №914/2616/16 - змінилися обставини, оскільки була проведена державна реєстрація прав на нерухоме майно. Проте, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 у справі № 914/1986/19 залишити без змін, апеляційну скаргу МПП «Монада» без задоволення.

Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Скаржник в судовому засіданні підтримав доводи наведені у апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника третьої особи.

Обставини справи

Відповідно до розпорядження Львівської міської ради народних депутатів № 792 від 23.07.1993 року Малому приватному підприємству «Монада» надано в тимчасове користування терміном на 5 років земельну ділянку, площею 20 кв.м, на площі Вокзальній, та дозволено споруджувати на ній торговий павільйон.

Згідно з ухвалою Львівської міської ради від 29.04.1999 року № 200 Малому приватному підприємству «Монада» продовжено термін тимчасового користування на умовах оренди терміном на 5 років на земельну ділянку площею 20 кв.м для обслуговування павільйону на пл. Двірцевій у м. Львові, за рахунок раніше наданої ділянки.

Як вбачається з листа Головного управління архітектури та містобудування № 1610/2683 від 30.12.1997 року, Управління не заперечувало стосовно «реконструкції існуючого павільйону на вул. Двірцевій у м. Львові».

31.05.2016 року Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради складено протокол №3-039б про адміністративне правопорушення за ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з тих підстав, що на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові самочинно встановлено ТС МАФ (відсутня угода на оренду землі).

23.06.2016 року адміністративна комісія при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради встановила, що ОСОБА_1 самовільно встановила малу архітектурну форму на вул. Двірцевій, 1, чим порушила п. 20.1.24 Правил благоустрою м.Львова та ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф 1 700,00 грн.

02.08.2016 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 535 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди за адресою м. Львів, пл. Двірцева,1 (біля автостанції №8)».

19.12.2016 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видано замовнику ТзОВ «Українська правова компанія «Ярило» (власник МПП «Монада») технічний паспорт на нежитлову будівлю літери «М-1» на пл. Двірцевій №1 у м. Львів.

25.01.2017 року Господарським судом Львівської області у справі № 914/2616/16 постановлено рішення про задоволення позовних вимог Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до відповідача Малого приватного підприємства «Монада» про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на пл. Двірцевій, 1 (біля автостанції №8) у м. Львові. Відповідне рішення залишене без змін судом апеляційної інстанції 04.04.2017 року.

12.06.2017 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Крилишиним Русланом Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 54111473 по виконанню наказу № 914/2616/16 від 11.05.2017 року про зобов`язання Малого підприємства «Монада» демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду на пл. Двірцевій, 1 (біля автостанції № 8) у м. Львові.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №181934740 від 23.09.2019 року, об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля літ. «М-1», загальною площею 25,7 кв.м, що знаходиться за адресою м. Львів, площа Двірцева, 1, зареєстровано на праві приватної власності за Малим приватним підприємством «Монада». Дата державної реєстрації 26.03.2019 року, державний реєстратор Бойко Христина Романівна, підстава виникнення права власності: - технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 19.12.2016, видавник: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»; Наказ, серія та номер: 17/11-06, виданий 09.11.2006, видавник: Мале приватне підприємство "Монада"; Ухвала, серія та номер: 200, виданий 29.04.1999, видавник: Львівська міська рада; Повідомлення, серія та номер: 1610/2683, виданий 30.12.1997, видавник: Головне управління архітектури і містобудування Львівської міської Ради Народних депутатів; Розпорядження, серія та номер: 792, виданий 23.07.1993, видавник: Львівська міська Рада народних депутатів міська адміністрація.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 2, 20 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, що виникають, зокрема, з земельних відносин та щодо права власності чи іншого речового права на майно, визнання недійсними акта, що порушують такі права.

Згідно із частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої такими є : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Предметом спору у даній справі є скасування державної реєстрації права приватної власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл.Двірцевй, 1 з припиненням пава власності МПП «Монада» на об`єкт нерухомого майна.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Отже, первинно, для правильного вирішення даного спору, необхідно встановити, чи заявлені позовні вимоги дійсно спрямовані на захист прав чи законних інтересів позивача.

У разі порушення права власності й необхідності звернення до суду за захистом порушеного права передусім потрібно встановити, яких з вказаних правомочностей власник позбавлений, задля вибору належного й ефективного способу захисту права.

Статтею 387 Цивільного кодексу України унормовано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Приписами статті 391 Цивільного кодексу України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння, а підставою такого позову - обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність у позивача володіння майном на момент звернення з позовом до суду, відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначаються виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння. Особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення права законного володільця відповідного нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 справа № 487/10128/14 наводить правові висновки про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Пред`явлення позивачем вимоги про скасування державної реєстрації права приватної власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл.Двірцевій, 1 з припиненням пава власності МПП «Монада» на об`єкт нерухомого майна не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію речових прав є безпідставною та такою, що не відповідає чинному законодавству. Законодавець виключив можливість на підставі рішення суду скасовувати записи про проведену державну реєстрацію прав (наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 справа № 201/2288/20).

Питання про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, як чи не єдина підстава для подання негаторного позову позивачем не є предметом спору і не зазначена у предметі позову, однак суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення, не надав належної оцінки підставам позову за наявного предмета позову.

Колегія суддів зауважує, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі № 914/2616/16 на яке покликається позивач задоволено позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до відповідача Малого приватного підприємства «Монада» про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на пл. Двірцевій, 1 (біля автостанції №8) у м. Львові. Відповідне рішення залишене без змін судом апеляційної інстанції 04.04.2017 року.

Також колегія суддів зазначає, що позивач, по суті оскаржуючи законність проведеної реєстрації права власності, намагається позбавити відповідача права власності на об`єкт, дозвіл на здійснення будівництва якого було надано самим позивачем ще у 1993 році, оскільки торговий павільйон збудований відповідно до розпорядження Львівської міської ради народних депутатів №792 від 23.07.1993.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та у постанові від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц зазначив, що добросовісність (пункт б статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З огляду на наведені норми права та фактичні обставини даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених Львівською міською радою позовних вимог (з врахуванням заяви про зміну предмета позову) про скасування державної реєстрації права приватної власності Малого приватного підприємства «Монада» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 25,7 кв.м на пл.Двірцевій, 1 з припиненням пава власності МПП «Монада» на об`єкт нерухомого майна.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи усе вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 у справі № 914/1986/19 в порядку статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Монада за вих. № 1/11-АО4 від 10.11.2022 задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 у справі №914/1986/19 скасувати. Прийняти нове рішення.

3. В задоволенні позову відмовити.

4. Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.

5. Стягнути з Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) на користь Малого приватного підприємства Монада (79031, м.Львів, вул. Максимовича, 9/24, ) 2 881,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя Г.В. Орищин