ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2023 р. Cправа № 910/10408/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область, 30068)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073)

про стягнення 500 010 грн.

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Нечитайло Т.В. за довіреністю;

відповідача Назаренко Д.Л. згідно ордеру (в режимі відеоконференції)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою № 1/п від 01.10.2022 з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" про стягнення 500 010 грн. основного боргу за Договором оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу № 0-012/2021 від 13.12.2021.

06.10.2022 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

04.11.2022, із супровідним листом № 910/10408/22/4695/2022 від 31.10.2022, до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 1/п від 01.10.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2022 позовну заяву № 1/п від 01.10.2022 (вх. № 1132/22) розподілено судді Матвійчуку В.В.

Суд, ухвалою від 09.11.2022 за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 910/10408/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 06.12.2022.

За наслідками судового засідання 06.12.2022, суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відклав на 12.01.2023, про що постановив відповідну ухвалу.

06.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 01.12.2022 (вх. № 01-34/10471/22 від 06.12.2022), в якому наведено заперечення проти позову.

07.12.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив № 1/в від 07.12.2022 скріплена електронним цифровим підписом представника позивача - адвоката Нечитайла Т.В. з наведенням заперечень щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

12.01.2023 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло заперечення № б/н від 11.01.2023 (вх. № 01-34/346/23 від 12.01.2023) представника відповідача - адвоката Назаренко Д.Л. на відповідь на відзив.

Суд, ухвалою від 12.01.2023, з урахуванням ухвали від 23.01.2023, відклав підготовче засідання на 08.02.2023.

Виконавши завдання підготовчого провадження, суд 08.02.2023 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 14.03.2023, забезпечивши участь представників сторін у розгляді справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, про що постановив протокольну ухвалу.

На визначену судом дату в судове засідання в приміщення суду з`явився представник позивача. Представник відповідача прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Після завершення стадії дослідження доказів проведено стадію судових дебатів, у якій виступили з промовами представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 14.03.2023 суд повідомив про завершення розгляду справи по суті та вийшов до нарадчої кімнати для постановлення судового рішення, повідомивши представників сторін про орієнтовний час повернення з нарадчої кімнати.

На проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судове засідання 14.03.2023 представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є власником комплексу будівель та споруд, загальною площею 6 756,6 кв.м, що розташовані за адресою: Вінницька обл., Немирівський р., смт. Ситківці, вул. Вокзальна, буд. 6, на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки, складеного 23.06.2021 Приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 63763784 при примусовому виконанні наказу про виконання рішення господарського суду № 902/116/20, виданого 23.11.2020, про стягнення боргу із ТОВ «Ситковецьке» на користь позивача.

Право власності ТОВ «Суффле Агро Україна» підтверджується Свідоцтвом від 22.11.2021, виданим приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В., реєстраційний № 1231.

13.12.2021 між позивачем (в якості Орендодавця), відповідачем (в якості Орендаря), а також ТОВ «Ситковецьке» (в якості Землекористувача) було укладено Договір оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу № 0-012/2021, відповідно до умов якого Орендодавець передає у строкове платне користування Орендарю, а Орендар приймає у строкове платне користування від Орендодавця цілісний (єдиний) майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Немирівський р., смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6 (далі - «Майновий комплекс» або «Об`єкт оренди») на умовах, визначених даним Договором.

Строк оренди, вказаний у пункті 3.1. Договору, складає з 13.12.2021 (включно) до 28.02.2022 (включно). Відповідач має право на продовження дії договору оренди ще на місяць, до 31.03.2022, за умови завчасного (до 20.02.2022) письмового повідомлення про це Орендодавця.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, за користування Об`єктом оренди відповідач сплачує позивачу орендну плату, яка встановлюється Сторонами в розмірі 100 002,00 грн., включаючи ПДВ (20%) - 16 667,00 грн. Орендна плата сплачується відповідачем до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, передача Об`єкту оренди позивачем відповідачу не підлягає додатковому оформленню, оскільки підписанням даного Договору Сторони підтверджують, що Майновий комплекс вже знаходиться у користуванні відповідача.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, повернення позивачу Об`єкта оренди оформляється Актом приймання-передачі, що підписують уповноважені представники Сторін в останній день строку оренди.

Крім цього, позивач отримав право розмістити на період дії Договору власних охоронців (ПП «Вітгал») на території елеватора, а відповідач, відповідно до пункту 5.2.6. Договору, зобов`язався не перешкоджати діяльності охоронців позивача на Об`єкті оренди.

Відповідач скористався правом на продовження строку оренди до 31.03.2022, направивши позивачу листа вих. № 18/02 від 18.02.2022.

В подальшому сторони уклали Додаткову угоду від 30.05.2022 про продовження строку дії оренди до 30.06.2022.

У пункті 2 Додаткової угоди сторони погодили, що всі розрахунки з орендної плати, в тому числі наявна заборгованість за лютий-квітень 2022 року в розмірі 300 006,00 гривень та плата за травень-червень 2022 року в повному обсязі мають бути здійснені до 15.06.2022.

У пункті 3 Додаткової угоди сторони погодили, що повернення позивачу Об`єкта оренди оформляється Актом приймання-передачі, що підписують уповноважені представники сторін в останній день строку оренди. У разі прострочення з повернення Об`єкта оренди, орендна плата нараховується та сплачується відповідачем за весь термін до дати його фактичного повернення за Актом приймання передачі.

Проте, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, користуючись приміщеннями понад встановлений строк та не звільняючи їх. Лише 26.07.2022 сторони підписали Акт приймання-передачі з оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу, в якому зафіксували передачу з оренди від відповідача до позивача елеватора, за винятком трьох приміщень: прибудов В1, В2, ВЗ, для звільнення яких відповідач потребував більше часу.

Позивач стверджує, що відповідач не підписав та не повернув підписані Акти виконаних робіт за травень та червень 2022 року, і не сплатив заборгованість за Договором, розмір якої становить 500 010,00 грн.

У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до відповідача із досудовою вимогою від 06.08.2022 № 4 сплатити борг, підписати Акти виконаних за травень та червень 2022 року та звільнити приміщення В1, В2, ВЗ, проте відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, борг не сплатив, приміщення не звільнив.

Відповідач заперечує проти позову. Суть заперечень зводиться до того, що починаючи з березня 2022 року позивач почав перешкоджати діяльності відповідача на території Майнового комплексу шляхом розміщення «власних охоронців». Перебування сторонніх осіб на Об`єкті оренди підтверджується доданим самим же позивачем до позову листом № 213 від 13.05.2022 ПП «Вітгал». Ні директор ПП «Вітгал» Вікарна Г.А., ні старший охоронник ПП «Вітгал» Мельник О.В. не є співробітниками відповідача.

Відповідно до п. 5.2.6 Договору Орендар зобов`язаний безперешкодно допускати Орендодавця до Об`єкту оренди з метою перевірки його використання у відповідності до цього Договору та не перешкоджати діяльності охоронців Орендодавця на Об`єкті оренди.

Проте позивач будь-яких договорів про надання послуг охорони, укладених між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ПП "Вітгал" чи будь-якою іншою охоронною організацією відповідачу не надавав та не погоджував їх перебування на території Об`єкту оренди.

У зв`язку з перешкоджанням позивачем здійсненню діяльності відповідачем з травня 2022 року відсутні підстави щодо сплати оренди за ці періоди.

У відповіді на відзив позивач заперечує доводи відповідача та наголошує на тому, що охоронці охоронної фірми Вітгал знаходилися на території Майнового комплексу на підставі Договору оренди за згоди Орендаря та жодним чином не втручалися у господарську діяльність відповідача.

Відповідач, в свою чергу, в запереченнях на відповідь на відзив, вказує, що позиція позивача полягає в перекручуванні фактів та обставин, які не стосуються предмету заявленого ним позову та не є предметом доказування в даному провадженні. При цьому не з`ясовані залишаються обставини про відсутність нібито підстав у відповідача для знаходження на території майнового комплексу та не звільнення приміщення, в той час як правовою підставою для користування цілісним майновим комплексом і був укладений між позивачем та відповідачем Договір оренди № 0-012/2021 від 13.12.2021 цілісного (єдиного) майнового комплексу.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 13.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» (позивач, за Договором Орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (відповідач, за Договором Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» (за Договором Землекористувач) укладено Договір оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу № 0-012/2021 (надалі Договір).

Згідно з предметом цього Договору Орендодавець передає у строкове платне користування Орендарю, а Орендар приймає у строкове платне користування від Орендодавця цілісний (єдиний) майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Немирівський р., смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6 (далі - «Майновий комплекс» або «Об`єкт оренди») на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до п. 1.3. Договору Об`єкт оренди належить Орендодавцю на праві власності на підставі Акту про реалізацію іпотеки від 23.06.2021 у ВП №63763784 та Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61752273 від 22.11.2021.

Відновна вартість Об`єкту оренди з урахуванням її індексації за домовленістю сторін дорівнює його балансової вартості, яка згідно даних бухгалтерського обліку Орендодавця становить 15 324 400,00 грн без ПДВ. (п. 1.4. Договору)

Згідно п. 1.5. Договору Об`єкт оренди передається Орендарю для використання його з метою здійснення господарської діяльності, яка не заборонена законом, в тому числі для використання як складських приміщень для зберігання зерна. У випадку, якщо для здійснення господарської діяльності Орендаря з використанням Майнового комплексу відповідно до законодавства вимагається отримання дозвільних документів, ліцензій, висновків, сертифікатів, тощо, Орендар має право отримувати такі документи для правомірного використання Об`єкту оренди без обмежень від власного імені та без додаткового письмового дозволу Орендодавця.

За змістом п. 1.6. Договору Майновий комплекс розташований на земельних ділянках, що перебувають у користуванні Землекористувача. У зв`язку із тим, що попереднім власником Майнового комплексу був Землекористувач, через що договори на постачання електроенергії та природного газу оформлені на Землекористувача. Орендар та Орендодавець гарантують, що протягом дії даного Договору оренди усі експлуатаційні витрати, що нестиме Землекористувач, будуть відшкодовуватися йому безпосередньо Орендарем. Землекористувач не має до Орендодавця протягом дії даного Договору жодних претензій майнового характеру, пов`язаних із витратами щодо Майнового комплексу та земельних ділянок, на яких він розташований.

Відповідно до п. 1.7. Договору на Об`єкті оренди із 10.12.2021 знаходяться та протягом строку дії Договору знаходитимуться на постійній основі два охоронці Орендодавця, якщо не виникне потреба у більшій кількості охоронців, виключно за рішенням Орендодавця.

Пунктом 3.1. встановлено строк оренди: з 13 грудня 2021 року (включно) до 28 лютого 2022 року (включно). Орендар матиме право на продовження дії Договору оренди ще на місяць, до 31 березня 2022 року, за умови завчасного (до 20 лютого 2022 року) письмового повідомлення про це Орендодавця.

Передача Об`єкту оренди Орендодавцем Орендарю не підлягає додатковому оформленню, оскільки підписанням даного Договору Сторони підтверджують, що Майновий комплекс вже знаходиться у користуванні Орендаря. (п. 3.2. Договору)

Відповідно до пункту 4.1. Договору, за користування Об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, яка встановлюється Сторонами в розмірі 100 002,00 (сто тисяч дві) гри. 00 коп., включаючи ПДВ (20%) - 16 667,00 грн.

Орендна плата сплачується Орендарем до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди. (п. 4.1.1. Договору)

Розмір орендної плати є фіксований та може бути змінений Сторонами шляхом укладення письмового додатку до цього Договору . (п. 4.4. Договору)

Розділом 5 Договору визначено права та обов`язки Сторін, до яких, серед іншого віднесено зобов`язання Орендаря безперешкодно допускати Орендодавця до Об`єкту оренди з метою перевірки його використання у відповідності до цього Договору та не перешкоджати діяльності охоронців Орендодавця на Об`єкті оренди. (п. 5.2.6.)

Договір починає діяти з моменту його підписання обома Сторонами і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. (п. 7.1. Договору)

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку Договір не оспорено та не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 Цивільного кодексу України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, між сторонами виникли зобов`язання, які мають правову природу договору про оренду майна а, відтак, правовідносини, які виникли у зв`язку з його виконанням регулюються положеннями глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст.286 ГК України).

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з положень п. 3.2. Договору, передача Об`єкту оренди Орендодавцем Орендарю не підлягає додатковому оформленню, оскільки підписанням даного Договору Сторони підтверджують, що Майновий комплекс вже знаходиться у користуванні Орендаря.

За наведеного, передання Майнового комплексу позивачем та прийняття його в тимчасове платне користування відповідачем підтверджено укладенням Договору. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

За наявними матеріалами справи, відповідач звернувся до позивача з листом №18/02 від 08.02.2022 про продовження Договору, тому строк дії Договору, відповідно до положень п. 3.1., продовжений до 31 березня 2022 року.

За доводами позивача, які не заперечуються відповідачем, в травні 2022 року відповідач не повернув Об`єктом оренди, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача із листом № 3 від 12.05.2022 із вимогою сплатити борг, підписати акти виконаних робіт за період грудень 2021 року - квітень 2022 року, та повідомити про орієнтовний строк звільнення приміщення.

В подальшому, а саме 30.05.2022, Сторони уклали Додаткову угоду до Договору оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу №0-012/2021 від 13.12.2021, відповідно до п. 1 якої Сторони погодили продовжити строк оренди Майнового комплексу з 31 березня 2022 року (у зв`язку із реалізацією Орендарем права на пролонгацію оренди до 31 березня 2022 року) до 30 червня 2022 року (включно).

У пункті 2 Додаткової угоди Сторони погодили, що всі розрахунки з орендної плати, в тому числі наявна заборгованість за лютий-квітень 2022 року в розмірі 300 006,00 гривень та плата за травень-червень 2022 року в повному обсязі мають бути здійснені до 15 червня 2022 року.

У пункті 3 Додаткової угоди Сторони погодили, що повернення Орендодавцю Об`єкта оренди оформляється Актом приймання-передачі, що підписують уповноважені представники сторін в останній день строку оренди. У разі прострочення з повернення Об`єкта оренди, орендна плата нараховується та сплачується Орендарем за весь термін до дати його фактичного повернення за Актом приймання передачі.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, вказує на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, та повернення Об`єкта оренда (окрім трьох приміщень: прибудов В1, В2, ВЗ) лише 26.07.2022, про що сторони підписали Акт приймання-передачі з оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу.

Також позивач стверджує про допущення відповідачем порушення положень розділу 4 Договору, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 500 010,00 грн.

09.08.2022 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу від 06.08.2022 № 4, в якій вимагав сплатити заборгованість за Договором в сумі 500 010,00 грн, підписати та направити на адресу ТОВ «Суффле Агро Україна» по 1-му екземпляру актів виконаних робіт за травень та червень 2022 року, звільнити приміщення В1, В2, В3 або надати докази законного перебування в ньому представників ТОВ «Інвіктас».

Відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, борг не сплатив, приміщення не звільнив.

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд виходить з наступного.

Так, за змістом Договору оренди цілісного (єдиного) майнового комплексу №0-12/2021 від 13.12.2021, зокрема у п. 3.2., передача Об`єкту оренди Орендодавцем Орендарю не підлягає додатковому оформленню, оскільки підписанням даного Договору Сторони підтверджують, що Майновий комплекс вже знаходиться у користуванні Орендаря.

Дана обставина визнається сторонами, що відповідно до положень ч. 1 ст. 75 ГПК України, не потребує доказуванню.

Строк оренди Майнового комплексу, відповідно до п. 3.1. Договору, встановлено з 13.12.2021 до 28.02.2023 та продовжено до 31.03.2022.

Додатковою угодою від 30.05.2022 до Договору, продовжено строк оренди до 30.06.2022 (включно).

Відповідно до пункту 4.1. Договору, за користування Об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, яка встановлюється Сторонами в розмірі 100 002,00 (сто тисяч дві) гри. 00 коп., включаючи ПДВ (20%) - 16 667,00 грн.

Орендна плата сплачується Орендарем до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди. (п. 4.1.1. Договору)

Матеріалами справи, а саме випискою з рахунку позивача, стверджується, що відповідач за час оренди Майнового комплексу, здійснив платежі за Договором в сумі 161 293,55 грн за період оренди грудень 2021 року та січень 2022 року.

Тоді як виходячи зі строку дії Договору, з урахуванням Додаткової угоди від 30.05.2022 (з 13.12.2021 по 30.06.2022) та розміру орендної плати за повний місяць оренди (100 002,00 грн), розмір орендної плати за вказаний період склав 661 303,55 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на вчинення позивачем перешкод у здійсненні відповідачем своєї діяльності з травня 2022 року, що, на його думку, виключає підстави сплати орендної плати.

Наведені заперечення, на переконання суду, є безпідставними, позаяк не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. До того ж, за змістом Договору зобов`язання Орендаря по сплаті орендної плати зберігається до повернення Об`єкта оренди Орендодавцю.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 500 010,00 грн доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, відтак позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 61 024,91 грн боргу.

Варто зазначити, що відмова відповідача від підписання актів приймання-передачі за період травень, червень 2022 року, про які позивач вказує в позовній заяві, не звільняє відповідача від виконання зобов`язання по орендній платі.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі майна в оренду відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за орендоване майно.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно безпідставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7 500,15 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область, 30068; ) 500 010 грн 00 коп. - основного боргу та 7 500 грн 15 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Додатково направити на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2, представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3, представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 22 березня 2023 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область, 30068)

3 - відповідачу (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073)