ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"15" березня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1222/21
Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.,
розглянув матеріали справи
за позовом: Виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури
в особі: Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради
в особі: Рівненської міської ради
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
про: визнання недійсними додаткових угод та стягнення 285 493,00 грн.
Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.
від органу прокуратури Немкович І.І.
від відповідача Гуз О.С.
Виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради та в особі Рівненської міської ради до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод від 19.08.2021 № 4, від 30.08.2021 № 5, від 31.08.2021 № 6, від 07.10.2021 № 7, від 08.10.2021 № 8, від 11.10.2021 № 9, від 28.10.2021 № 10, від 29.10.2021 № 11 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.05.2021 № 328, укладеного між КНП "Центральна міська лікарня" та ТОВ "РОЕК" та стягнення коштів в сумі 285 493 грн. Прокурор зазначав, що КНП "Центральна міська лікарня" було проведено закупівлю UA-2021-06-01-000589-а за предметом "Електрична енергія". Прокурор стверджував, що у подальшому між КНП "Центральна міська лікарня" та ТОВ "РОЕК" було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 28.05.2021 № 328 . Прокурор зауважив, що відповідно до інформації, розміщеної у системі публічних закупівель "Прозорро", між сторонами були укладені додаткові угоди. На думку прокурора, укладення цих додаткових угод суперечить вимогам частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положенням постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 225 "Деякі питання закупівлі товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України" , а тому додаткові угоди належить визнати недійсними. Прокурор зазначав, що розрахунок за поставлену КНП "Центральна міська лікарня" електричну енергію повинен здійснюватися за ціною, визначеною в договорі від 28.05.2021 № 328. Прокурор наголошував, що за результатами виконання договору від 28.05.2021 №328 відповідач унаслідок укладення спірних додаткових угод безпідставно отримав від КНП "Центральна міська лікарня" кошти в сумі 285 493,00 грн, які, на думку прокурора, належить стягнути з відповідача на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 позов прокурора задоволено частково. Вирішено стягнути з ТОВ "РОЕК" на користь КНП "Центральна міська лікарня" 285 493,00 грн. У задоволенні вимог прокурора про визнання недійсними додаткових угод відмовлено. Вирішено стягнути з ТОВ "РОЕК" на користь Рівненської обласної прокуратури 4 282,39 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі № 918/1222/21 в частині відмови в задоволенні позову прокурора скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано недійсними додаткові угоди від 19.08.2021 № 4, від 30.08.2021 № 5, від 31.08.2021 № 6, від 07.10.2021 № 7, від 08.10.2021 № 8, від 11.10.2021 № 9, від 28.10.2021 № 10, від 29.10.2021 № 11 до договору від 28.05.2021 № 328, укладеного між КНП "Центральна міська лікарня" та ТОВ "РОЕК". Вирішено стягнути з ТОВ "РОЕК" на користь Рівненської обласної прокуратури 18 160,00 грн судового збору. В решті рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі №918/1222/21 залишено без змін. Вирішено стягнути з ТОВ "РОЕК" на користь Рівненської обласної прокуратури 27 240,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 13.09.2022 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 і рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі №918/1222/21 в частині задоволення позовних вимог виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 і рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі №918/1222/21 в частині задоволення позовних вимог виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради скасовано, справу № 918/1222/21 у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022 справу №918/1222/21 передано на розгляд судді Бережнюк В.В.

За результатами нового розгляду рішенням від 25 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позову Виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

24.02.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат за результатами нового розгляду справи.

Ухвалою від 24.02.2023 розгляд заяви призначено на 15 березня 2023 р. на 11:30 год.

У судовому засіданні ТОВ "РОЕК" підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представник прокуратури вважає, що судові витрати по сплаті судового збору за результатами нового розгляду справи слід покласти на обох позивачів, а не на орган прокуратури, оскільки останній лише діяв в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради та Рівненської міської ради та вони фактично і є позивачами.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (пункт 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що під час ухвалення при новому розгляді рішення у справі №918/1222/21, не було вирішено питання про розподіл судових витрат у розмірі 6 424,50 грн. та 44 884,79 грн., сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на підставі платіжних доручень №2844 від 28 квітня 2022 р., №39130 від 24 червня 2022 р., №39458 від 26 липня 2022 р. за подання апеляційної та касаційної скарг на судові рішення ухвалені під час первісного розгляду справи.

З постанови Верховного Суду від 13.09.2022 вбачається, що у зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції відповідно до вимог ч. 14 ст. 129 ГПК України не здійснювався.

Порядок розподілу судових витрат визначений ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України.

Розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд має право прийняти додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 8 та 9 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" сплачено судовий збір у розмірі 6 424,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2844 від 28 квітня 2022 р.

За подання касаційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" сплачено судовий збір у розмірі 44 884,79 грн. платіжними дорученнями 24 червня 2022 р., №39458 від 26 липня 2022 р.

Як вказано вище по тексту, Постановою Верховного Суду від 13.09.2022 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 і рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі №918/1222/21 в частині задоволення позовних вимог виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду.

За результатами нового розгляду рішенням від 25 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позову Виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

При цьому суд звертає увагу, що у даному випадку помилковими є твердження представника прокуратури про те, що судові витрати по сплаті судового збору за результатами нового розгляду справи слід покласти на обох позивачів.

Частина третя статті 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 56 ЦПК України містить аналогічну норму).

При цьому частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав представництва.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Наведені висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20.

Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення.

За частиною п`ятою статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Дещо інший механізм визначено цією ж статтею стосовно звернення з позовом прокурора. Так, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина п`ята статті 56 ЦПК України).

Разом із цим загальна норма частини першої статті 55 ГПК України передбачає, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті (стосовно права укладати мирові угоди).

Частиною другою статті 46 ГПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частини перша та друга статті 42 ГПК України містять переліки прав та обов`язків учасників справи, які не є вичерпними.

Схожі положення містять відповідно частина перша статті 57, частина друга статті 49, частина перша статті 43 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №923/199/21 дійшла висновку, що за змістом наведених положень процесуального закону прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.

З урахуванням наведеного, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Отже, у справі №918/1222/21 суд дійшов висновку про існування підстав для покладення на прокурора обов`язку з відшкодування витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційних та касаційних скарг на користь ТОВ "РОЕК".

Схожі висновки наведені Великою Палатою Верховного Суду щодо здійснення розподілу судових витрат за участі прокуратури за наслідками касаційного перегляду судових рішень у справах № 905/1227/17 (постанова від 27.11.2018), № 362/44/17 (додаткова постанова від 21.08.2019).

Відтак, хоча орган прокуратури і діяв в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради та Рівненської міської ради, проте він має статус позивача та є суб`єктом сплати судового збору.

Тому витрати, на підставі ч.9 ст.129 ГПК України понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" зі сплати судового збору в загальній сумі 51 309,29 грн. (6 424,50 грн. + 44 884,79 грн. = 51 309,29 грн.), покладаються на Рівненську обласну прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 240-244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат за результатами нового розгляду справи.

2. Стягнути з Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська область, місто Рівне, вул. Князя Володимира 71-Б, ) 51 309,29 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складене та підписане 17 березня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.