ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023р. Справа № 904/163/23

За позовом: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВІ», м. Кривий Ріг

Про: стягнення 42 589,26 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ :

Криворізька міська рада (позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ТОВ «КІВІ» (відповідач) про стягнення 42 589,26грн. заборгованості за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:014:0006 за період з 01.01.22р. до 30.09.22р.

Ухвалою від 11.01.23р. відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «КІВІ» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористалось, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлено належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про направлення на мобільний телефон відповідача (зазначений у витягу з ЄДРПОУ) за допомогою мессенджера Viber копії ухвали суду про відкриття провадження в справі (а.с.51).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка площею 0,0633га з кадастровим номером :02:014:0006, яка розташована на вулиці Іллічівська (Гетьманська), 74А у м. Кривий Ріг є сформованною з 02.12.09р., що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 12.10.22р.

13.01.15р. між Криворізькою міськрадою (орендодавець) та ТОВ «КІВІ» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за яким позивач на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.10.14р. №3065 надав, а відповідач прийняв на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,0633 га, кадастровий номер :02:014:0006 для розміщення магазинів строком на 5 років (до 03.02.20р.). Згідно з п. 33 договору орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за обумовленим цільовим призначенням.

Як зазначає позивач, 16.12.19р. за результатом обстеження спірної земельної ділянки було встановлено розміщення на ній магазину та споруди, які використовуються як автомийка та шиномонтаж, а отже фактичне використання ділянки не відповідає правоустановчим документам на землю.

Рішенням Криворізької міської ради від 23.12.20р. №69 «Про відмову в наданні у власність і користування земельних ділянок суб`єктам господарювання та громадянам» ТОВ «КІВІ» відмовлено у наданні спірної земельної ділянки у подальше користування з причини порушення її функціонального використання. Тобто, орендне користування відповідачем спірною земельною ділянкою тривало у строк до 03.02.20р. Після закінчення стоку дії договору ТОВ «КІВІ» земельну ділянку не повернуто.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «КІВІ» 16.01.17р. на праві приватної власності зареєстрована будівля загальною площею 480,80 кв.м., розташована за адресою вулиця Гетьманська, будинок 74А, у місті Кривий Ріг (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 110)(а.с.12).

Однак, у період з 01.01.22р. до 30.09.22р. між Криворізькою міською радою та ТОВ «КІВІ» не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:014:0006.

Криворізька міськрада стверджує, що відповідач у період з 01.01.22р. до 30.09.22р. користувався означеною земельною ділянкою без укладання договору оренди земельної ділянки та частково сплачуючи при цьому плату за її користування , що у свою чергу позбавило Криворізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати .

Враховуючи вищевикладені обставини , позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.01.22р. по 30.09.22р. в розмірі 42 589,26грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 ЗК України (в редакції чинній станом на дату набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача .

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Іншими словами, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна (пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,0633га з кадастровим номером :02:014:0006, розташована за адресою: вул. Гетьманська, будинок 74А, м. Кривий Ріг є сформованою, на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, який на належить на праві власності ТОВ «КІВІ», тому вбачається набуття останнім прав та обов`язків землекористувача, в тому числі і обов`язок зі сплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою.

Згідно з нормами статті 120 ЗК України і частині 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.

Також, у статті 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне збереження грошових коштів відповідачем у зв`язку з використанням спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.01.22р. по 30.09.22р.

Відповідачем на надано доказів в підтвердження користування земельною ділянкою на підставі правовстановлюючих документів у спірний період.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведену правову позицію викладено у пункті 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц).

Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період безпідставного користування відповідачем спірною земельною ділянкою у порядку статті 1212 ЦК України.

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто, в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведене узгоджується з правовим висновком, який викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц і від 20.09.2018 у справі № 925/230/17).

З огляду на викладене, ТОВ «КІВІ», як фактичний користувач земельної ділянки загальною площею 0,0633га з кадастровим номером :02:014:0006, розташована за адресою: вул. Гетьманська, будинок 74А, м. Кривий Ріг у період з 01.01.22р по 30.09.22р. без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Відповідно до листа Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області від 08.09.22р. вих. №21310/5/04-36-04-12-14 ТОВ «КІВІ», як платник плати за землю в Металургійному районі м. Кривого Рогу задекларовано на 2022 рік 35 263,62грн. та фактично сплачено 5 877,27грн.

Згідно зі ст.284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування уповноважено встановлювати ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.21р. № 523, яке набрало законної сили 01.01.22р., затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» ім. Ю.М.Білоконя».

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 ПК України, частини першої статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Криворізька міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.21р. № 506 встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу, яким установлено, в тому числі ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.10р. № 548, яке набрало чинності з 01.01.22р.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.10.22р. № НВ-022, земельна ділянка, що використовується відповідачем за адресою: вул. Гетьманська, будинок 74А, м. Кривий Ріг, кадастровий номер :02:014:0006 за цільовим призначенням віднесена до секції 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає розміру ставки орендної плати 1,2% від нормативної грошової оцінки земель міста (Додаток № 2 до рішення міської ради від 26.05.21р. № 506).

Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області 12.09.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:014:0006, становить 5 221 914,51грн.

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

У зв`язку з користуванням земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Гетьманська, будинок 74А, м. Кривий Ріг, кадастровий номер :02:014:0006, без правовстановлюючих документів позивачем здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів у сумі 42 589,26грн. за період з 01.01.22р. по 30.09.22р.:

5 221 914,51грн. х 1,2% = 62 662,97 грн. (за рік), де: 5 221 914,51 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.09.22р. №869306; 1,2 % - річний розмір орендної плати заземлю від нормативної грошової оцінки земель міста згідно з рішення Криворізької міської ради від 26.05.21р. №506.

62 662,97 грн. : 12 місяців = 5 221,91 грн. - місячна орендна плата.

5 221,91 грн. х 9 місяців = 46 997,19 грн.

Враховуючи, що ТОВ «КІВІ» за спірну земельну ділянку у 2022 році задекларовано 35 263,62 грн. (35 263,62 грн. : 12 місяців = 2 938,64 грн. щомісячно), фактично сплачено 5 877,27 грн. (5 877,27грн. : 12місяців - 489,77грн. щомісячно).

46 997,19грн. 4 407,93грн. (489,77 грн.х 9 місяців) = 42 589,26грн.

Перевіривши розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог у сумі 42 589,26грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу.

На підставі вищевикладеного, керуючись приписами ст. ст. 232, 233, 237, 238, 240-242 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВІ» (50005, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 43, ) на користь позивача - Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ): 42 589,26грн. - безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:014:0006 за період з 01.01.22р. по 30.09.22р. та 2 481,00грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 16.03.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.