РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2023Справа № 910/13133/22

За позовомДержавного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів"
простягнення 4151104,46 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники cторін:

від позивачаДзюбайло О.О.
від відповідачане з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" 4151104,46 грн, з яких 3386294,21 грн основного боргу, 542734,83 грн пені, 189511,33 грн інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 32564,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеної між сторонами угоди про надання послуг №02.1-14/1-03 від 25.02.2020 в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 відкрито провадження у справі №910/13133/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 10.01.2023.

23.12.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив.

04.01.2023 від відповідача в системі "Електронний суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні 10.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 надано можливість відповідачу брати участь в судовому засіданні 10.01.2023 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку - комплекс технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Підготовче засідання 10.01.2023 відкладено на 26.01.2023, про що позивача повідомлено відповідною ухвалою суду.

10.01.2023 від відповідача в системі "Електронний суд" надійшла заява про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 надано можливість відповідачу брати участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку - комплекс технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

12.01.2023 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" зазначило, що після відкриття провадження у справі №910/13133/22 ним було встановлено наявність допущених в рахунках-фактурах від 31.03.2022 №200/300 та №200/303 і актах здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2022 технічних помилок, а саме: невірно визначено підставу їх виставлення/складання, оскільки послуги з аеропортового обслуговування ПС (аеропортові збори) отримуються і сплачуються відповідачем на умовах додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування, а не на умовах угоди про надання послуг №02.1-14/1-03 від 25.02.2020, тобто підставою для виставлення рахунків-фактур від 31.03.2022 №№200/300 і 200/303 та складання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2022 мав бути визначений саме додаток В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування, а не угода про надання послуг №02.1-14/1-03 від 25.02.2020, у зв`язку з чим, не змінюючи предмет (матеріально-правову вимогу) і правові підстави позову, позивач змінює підстави позову.

23.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням зміни позивачем підстав позову, в якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, стверджуючи, зокрема про те, що до 11.01.2023 він не отримував від позивача жодних оригіналів рахунків та акту приймання-здачі виконаних послуг як це передбачено умовами додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування та інших підтверджуючих документів, у зв`язку з чим відповідач стверджує, що обов`язок з оплати наданих позивачем послуг станом на дату звернення позивача з позовом до суду не настав.

Також за твердженнями відповідача, за умовами додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування настання форс-мажорних обставин є підставою для звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин, а оприлюднений Торгово-промисловою палатою України лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) є належним доказом наявності відповідних форс мажорних обставин.

Крім того, відповідач зазначає, що нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат у період з 22.07.2022 по 22.11.2022 є неправомірним, оскільки відповідні оригінали рахунків та актів не надавались позивачем, були отримані відповідачем тільки 11.01.2023, тобто після початку розгляду цієї справи в суді, а розмір неустойки, яка заявлена до стягнення є надмірно великим.

24.01.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача, викладених ним у відзиві на позов, заперечив та зауважив, зокрема про те, що умовами параграфу 4 додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА, в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021 встановлений обов`язок саме відповідача самостійно отримати в бухгалтерії позивача оригінали рахунків -фактур та актів приймання-здачі виконаних послуг, які відповідач отримує разом з рахунками-фактурами, а за своєю правовою природою рахунок на оплату послуг не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Крім того позивач зазначив про те, що факт надання позивачем і отримання відповідачем у період 11.02.2022 - 23.02.2022 послуг з аеропортового обслуговування ПС (аеропортові збори) підтверджується долученими до позовної заяви належним чином завіреними копіями Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту "Бориспіль", що в силу положень наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2008 №337, яким затверджено аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів у Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" і умов додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА породжує у відповідача обов`язок вносити оплату за надані послуги згідно з аеропортовими зборами.

Також, заперечуючи щодо тверджень відповідача про наявність підстав для звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань на період дії форс-мажорних обставин, позивач зауважив, що посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, відповідач повинен довести, як саме вплинув форс-мажор на виконання зобов`язань в частині сплати вартості отриманих на умовах додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА послуг.

26.01.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що отримані відповідачем 11.01.2023 документи позивача, в тому числі і акти, на які посилається позивач, не підписані генеральним директором Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як і сам договір, а підписані іншою особою на підставі довіреності, яка відповідачу не надана, внаслідок чого неможливо встановити наявність повноважень особи, яка їх підписала, у зв`язку з чим обов`язок відповідача щодо сплати аеропортових зборів станом на день звернення позивача з позовом до суду не настав, та відповідно, позивач безпідставно нараховує з липня 2022 року пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

У підготовчому засіданні 26.01.2023 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову та оголошено перерву до 15.02.2023. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 відповідача повідомлено про оголошення перерви у підготовчому засіданні.

15.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача перелічених відповідачем доказів.

В підготовчому засіданні 15.02.2023 судом відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання відповідача з огляду на положення ч.2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2023.

06.03.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі із запереченнями проти позову.

Представник позивача у судовому засіданні 06.03.2023 заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання 06.03.2023 своїх представників не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 06.03.2023 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 набрав чинності додаток В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (СУНО) від січня 2013 року (спрощена процедура) (далі - додаток, договір), укладений між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (позивач, обслуговуюча компанія) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" (відповідач, перевізник), який складено у відповідності до спрощеної процедури, де сторони погоджуються про те, що умови Основної угоди та додатку А до СУНО від січня 2013 року, опубліковані Міжнародною асоціацією повітряного транспорту, застосовуються так, ніби ці умови були повністю повторені в цьому документі. Підписавши цей додаток В, сторони підтверджують, що вони ознайомлені з зазначеною вище Основною угодою та додатком А.

Згідно п.1 додаткової угоди №24 від 15.12.2021 термін дії додатку було продовжено до 31.12.2022 (включно).

Для разового наземного обслуговування, що складається з прибуття та подальшого відправлення того самого літака у встановлений час, обслуговуюча компанія (позивач) надає перевізнику (відповідачу) зазначені у параграфах 1, 2 додатку послуги за погодженими сторонами цінами/вартостями/ставками, у тому числі послуги з аеропортового обслуговування (аеропортові збори) на підставі п.2 примітки п.1.1.2 підпараграфу 1.1 параграфу 1 додатку в редакції додаткової угоди №22 від 04.03.2021 до додатку, вартість послуги встановлена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.08.2008 №337 "Про встановлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"; довідковий матеріал №1 до додатку в редакції додатку №1 до додаткової угоди №5 від 21.11.2018 до додатку.

Незважаючи на ст.7 Основної угоди, перевізник здійснює оплату аеропортових зборів, наземного обслуговування, додаткових послуг та інших послуг (крім послуг з базування ПС), що надаються згідно з цим додатком, за місяць трьома частинами. Оплата здійснюється на підставі рахунків обслуговуючої компанії, які виставляються за наступною схемою: до 16-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 01 по 10 число звітного місяця; до 26-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 11 по 20 число звітного місяця: до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, за послуги, надані у період з 21 по останнє число звітного місяця. Перевізник здійснює оплату послуг, вказаних у даному пункті, на рахунок обслуговуючої компанії, що вказаний нижче, протягом 6-ти календарних днів з дати отримання відповідного рахунку. Оплата здійснюється в національній валюті України (підпараграф 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021).

Перевізник зобов`язаний самостійно отримати рахунки в бухгалтерії обслуговуючої компанії до дат, що вказані у підпараграфі 4.1 параграфу 4 додатку або рахунки направляються обслуговуючою компанією по електронній пошті, як вказано в підпараграфі 4.3 параграфу 4 додатку (п.4.1.1 підпараграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021).

Датою отримання рахунку (крім рахунків за послуги базування ПС), незалежно від дати його фактичного отримання, є кожне 6 число, 16 число і 26 число місяця (підпараграф 4.2 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021).

Рахунки виставляються на основі: складених по кожному рейсу Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту "Бориспіль"; Карток обліку послуг з наземного обслуговування ПС, інших облікових документів обслуговуючої компанії (за змістом підпараграфу 4.4 параграфу 4 додатку).

Разом з рахунком перевізник отримує складений обслуговуючою компанією акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - акт). Підписаний акт перевізник зобов`язаний повернути в бухгалтерію обслуговуючої компанії протягом 6-ти календарних днів з дати його отримання. Якщо протягом 6-ти календарних днів акт не буде повернуто до обслуговуючої компанії або не надано вмотивовану відмову, він вважається підписаним сторонами (підпараграф 4.5 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №17 від 27.10.2020).

На умовах підпараграфу 4.6 параграфу 4 додатку сторони погодили, що при несвоєчасній сплаті рахунків за надані послуги обслуговуюча компанія нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Як стверджує позивач у позовній заяві, на виконання взятих на себе зобов`язань, у період з 11.02.2022 по 23.02.2022 ним були надані відповідачу послуги з аеропортового обслуговування ПС, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками позивача та відповідача Картами на обслуговування авіарейсів в аеропорту "Бориспіль", копії яких долучені до матеріалів справи.

Для оплати вартості наданих у період з 11.02.2022 по 23.02.2022 послуг, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури №200/300 від 31.03.2022 на суму 2452876,87 грн та №200/303 від 31.03.2022 на суму 933417,34 грн, а всього на загальну суму 3386294,21 грн з ПДВ та складено відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №312563 від 28.02.2022 на суму 2452876,87 грн та №312566 від 28.02.2022 на суму 933417,34 грн, які направлені на електронну адресу відповідача 20.07.2022.

В подальшому, у зв`язку з невірно зазначеними підставами виставлення/складання цих актів та рахунків позивач виправив допущену технічну помилку та повторно направив їх на електронну адресу відповідача 30.12.2022.

Спір у справі виник внаслідок порушення, за твердженнями позивача, відповідачем свого обов`язку з оплати за надані у період з 11.02.2022 по 23.02.2022 послуги з аеропортового обслуговування ПС, що призвело до виникнення відповідної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами додаток є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами укладеного сторонами додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА, позивач надав відповідачу послуги, перелік яких погоджений сторонами у вказаному правочині, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту "Бориспіль", вбачається, що у період з 11.02.2022 по 23.02.2022, позивачем надані відповідачу послуги, за які останній повинен був сплатити: збір за посадку-зліт, збір за авіабезпеку, пасажирський збір. Фактично, зазначені збори входять до вартості проданих відповідачем авіаквитків на рейси.

Як вже вказувалось судом, відповідно до умов укладеного між сторонами правочину перевізник здійснює оплату аеропортових зборів, наземного обслуговування, додаткових послуг та інших послуг (крім послуг з базування ПС), що надаються згідно з цим додатком, за місяць трьома частинами. Оплата здійснюється на підставі рахунків обслуговуючої компанії, які виставляються за наступною схемою: до 16-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 01 по 10 число звітного місяця; до 26-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 11 по 20 число звітного місяця: до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, за послуги, надані у період з 21 по останнє число звітного місяця. Перевізник здійснює оплату послуг, вказаних у даному пункті, на рахунок обслуговуючої компанії, що вказаний нижче, протягом 6-ти календарних днів з дати отримання відповідного рахунку. Оплата здійснюється в національній валюті України.

При цьому, обов`язок самостійного отримання відповідного рахунку, згідно умов додатку, покладено саме на відповідача у справі. В іншому разі рахунки направляються обслуговуючою компанією по електронній пошті. Датою отримання рахунку (крім рахунків за послуги базування ПС), незалежно від дати його фактичного отримання, є кожне 6 число, 16 число і 26 число місяця.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, разом з рахунком перевізник отримує складений обслуговуючою компанією акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - акт). Підписаний акт перевізник зобов`язаний повернути в бухгалтерію обслуговуючої компанії протягом 6-ти календарних днів з дати його отримання. Якщо протягом 6-ти календарних днів акт не буде повернуто до обслуговуючої компанії або не надано вмотивовану відмову, він вважається підписаним сторонами.

Судом встановлено, що 20.07.2022 позивачем надіслано відповідачу на електронну пошту, як це передбачено умовами укладеного між сторонами додатку, рахунки-фактури №200/300 від 31.03.2022 на суму 2452876,87 грн та №200/303 від 31.03.2022 на суму 933417,34 грн, а всього на загальну суму 3386294,21 грн з ПДВ та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №312563 від 28.02.2022 на суму 2452876,87 грн та №312566 від 28.02.2022 на суму 933417,34 грн.

Відповідач акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №312563 від 28.02.2022 на суму 2452876,87 грн та №312566 від 28.02.2022 на суму 933417,34 грн не підписав, мотивованої відмови від їх підписання у строк, визначений укладеним між сторонами договором, не надав, а отже послуги вважаються такими, що прийняті відповідачем без зауважень та заперечень.

Всупереч підпараграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021 відповідач за надані позивачем послуги у строки, погоджені між сторонами у договорі, не оплатив, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" виникла відповідна заборгованість. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг за договором є таким, що настав 26.07.2022.

Доказів сплати цієї заборгованості відповідач суду не надав.

Направлену позивачем претензією №35-28/5-102 від 03.10.2022 про оплату існуючої заборгованості відповідач залишив без відповіді та реагування.

Судом прийнято до уваги зауваження позивача щодо допущення в зазначених вище рахунках-фактурах та актах технічних помилок, а саме: невірного визначення підстави їх виставлення/складання, внаслідок чого ці документи було повторно направлено позивачем на електронну адресу відповідача 30.12.2022 у виправленому варіанті, однак на думку суду, з огляду на відсутність заперечень відповідача, поданих у визначений укладеним між сторонами договором строк, повторне надсилання документів для оплати послуг не змінює строк їх оплати, який настав 26.07.2022.

Також суд відхиляє твердження відповідача про те, що оригінали документів для оплати були отримані ним тільки 11.01.2023, а отже строк оплати за надані позивачем послуги станом на дату звернення останнього з позовом, що розглядається, до суду не настав, з огляду на те, що вказані твердження не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами правочину щодо оплати наданих позивачем послуг.

З урахуванням положень підпараграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021, за відсутності вчасно направленої перевізником відмови від підписання актів, вважається, що послуги, які надані позивачем були прийняті відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим підлягають оплаті.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" своїх зобов`язань по оплаті наданих позивачем послуг належним чином та у строк, встановлений укладеним між сторонами договором не виконало, а отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму загальну суму 3386294,21 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог також стверджує, що строк оплати наданих позивачем у період з 11.02.2022 по 23.02.2022 послуг, за умовами додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування не настав з урахуванням того, що настання форс-мажорних обставин є підставою для звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин, а оприлюднений Торгово-промисловою палатою України лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) є належним доказом наявності відповідних форс мажорних обставин.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що введення воєнного стану є форс-мажорними обставини саме у випадку, що стосується виконання умов договору щодо своєчасної оплати наданих позивачем у період з 11.02.2023 по 23.02.2022 послуг, відповідач не надав.

За таких обставин та враховуючи, що послуги фактично отримані відповідачем до 24.02.2022, твердження відповідача про неможливість виконання зобов`язань з оплати цих послуг у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні суд розцінює критично.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 542734,83 грн та 3% річних у розмірі 32564,09 грн за період прострочення з 29.07.2022 по 22.11.2022 та інфляційні втрати на суму 189511,33 грн за період з серпня по жовтень 2022 року.

Як вже вказувалось судом, відповідач свого обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, за висновками суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем оплати за надані послуги, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних та інфляційні втрати у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В підпараграфі 4.6 параграфу 4 додатку сторони погодили, що при несвоєчасній сплаті рахунків за надані послуги обслуговуюча компанія нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача, який перевірено судом, обґрунтованим є розмір пені, що складає 542734,83 грн, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується посилання відповідача на те, що заявлена позивачем до стягнення неустойка є надмірно великою, а у суду є право на зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 вказано наступне: якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Разом з тим суд вказує, що для застосування вищевказаних правових норм щодо зменшення розміру пені, відповідач повинен довести наявність тих обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

В той час відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, зокрема, тяжкого фінансового становища відповідача, відсутності завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, на підставі яких суд би міг дійти висновку щодо наявності підстав з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення, в відтак, суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Роза вітрів" (04070, місто Київ, вул.Волоська, будинок 50/38, офіс 134, ідентифікаційний код 32657656) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572 (три мільйони триста вісімдесят шість тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 21 коп. основного боргу, 542734 (п`ятсот сорок дві тисячі сімсот тридцять чотири) грн 83 коп. пені, 32564 (тридцять дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн 09 коп. 3% річних, 189511 (сто вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот одинадцять) грн 33 коп. інфляційних втрат, 62266 (шістдесят дві тисячі двісті шістдесят шість) грн 57 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.03.2023

Суддя Ю.М.Смирнова