ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

14 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/157/22

Провадження № 3/913/157/22

Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Чуєвої М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом

заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури, м. Лисичанськ Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах:

1.Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області

2.Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал", м. Лисичанськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна", м. Ковель Волинської області

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 1 681 903 грн 25 коп.

в присутності представників учасників справи:

від органу прокуратури - Хряк О.О. - прокурор відділу Харківської обласної прокуратури, посвідчення від 08.02.2021 № 059740;

від І позивача - представник не прибув;

від ІІ позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах: 1.Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та 2.Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна", в якій просить:

- визнати недійсною додаткову угоду від 13.04.2020 № 5 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е;

- визнати недійсною додаткову угоду від 13.10.2020 № 12 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е;

- визнати недійсною додаткову угоду від 24.12.2020 № 17 в частині положень Специфікації від 24.12.2020 № 3, якими встановлено ціну за одиницю товару - електричної енергії у березні 2020 року в розмірі 2 грн 34 коп. та у вересні 2020 року - січні 2021 року у розмірі 2 грн 36 коп.;

- визнати недійсною додаткову угоду від 20.01.2021 № 18 в частині положень Специфікації від 20.01.2021 № 5, якими встановлено ціну за одиницю товару - електричної енергії у березні 2020 року в розмірі 2 грн 34 коп. та у вересні 2020 року - лютому 2021 року у розмірі 2 грн 36 коп.;

- визнати недійсною додаткову угоду від 01.03.2021 № 20 в частині положень Специфікації від 01.03.2021 № 6, якими встановлено ціну за одиницю товару - електричної енергії у березні 2020 року в розмірі 2 грн 34 коп., у вересні 2020 року - до 15 березня 2021 року у розмірі 2 грн 36 коп.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" на користь Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" кошти в сумі 1 681 903 грн 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведених відкритих торгів 13.01.2020 між Лисичанським комунальним спеціалізованим підприємством по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" укладено договір про постачання електричної енергії № 1-Е, до якого протягом лютого 2020 року - березня 2021 року було укладено 21 додаткову угоду, якими вносились зміни до договору, зокрема, додаткові угоди від 13.04.2020 № 5 та від 13.10.2020 № 12, які на думку прокурор, укладено з порушенням приписів п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме, необґрунтовано збільшено ціну електричної енергії за відсутності документального підтвердження коливання ціни цього товару на ринку, що є підставою для визнання вказаних додаткових угод недійсними на підставі ст. 215 ЦК України.

Додаткові угоди від 24.12.2020 № 17, від 20.01.2021 № 18, від 01.03.2021 № 20, якими внесені зміни до положень Специфікацій від 24.12.2020 № 3, від 20.01.2021 № 5 та від 01.03.2021 № 6, які є додатком № 5 до договору про постачання електричної енергії від 13.01.2020 № 1-Е, в частинах щодо визначення вартості ціни за одиницю товару - електричної енергії у розмірі 2 грн 34 коп. та 2 грн 36 коп., також підлягають визнанню недійсними з огляду на те, що збільшення договірної ціни за одиницю товару встановлено у вказаних додаткових угодах.

Крім того, в результаті укладення між Лисичанським комунальним спеціалізованим підприємством по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" оспорюваних додаткових угод з порушенням вимог законодавства збільшено ціну на електричну енергію, з бюджету безпідставно і у надмірній сумі сплачено відповідачу грошові кошти в розмірі 1 681 903 грн 25 коп. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ІІ позивача грошових коштів обґрунтовані положеннями ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Також заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури у позовній заяві зазначено в якості третьої особи - Східний офіс Держаудитслужби та викладено у тексті позовної зави клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Східного офісу Держаудитслужби.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.07.2022 підтверджені підстави представництва заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах: 1.Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та 2.Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" із заявленими позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна", прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/157/22, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, про дату, час і місце якого учасники справи будуть повідомлені додатковою ухвалою, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Східного офісу Держаудитслужби, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 05.10.2022 повідомлено учасників справи про призначення розгляду справи в підготовчому провадженні на 25.10.2022 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження, повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 13.02.2023 об 11 год. 50 хв.

Ухвалою суду від 13.02.2023 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 14.03.2023 об 11 год. 30 хв.

13.03.2023 на офіційну електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про забезпечення доказів від 13.03.2023 № 6, підписана кваліфікованим електронним підписом, в якій відповідач просить вжити заходів забезпечення доказів шляхом витребування та огляду доказів, на які посилається прокурор у своїй позовній заяві, а саме, додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е: від 13.04.2020 № 5, від 13.10.2020 № 12, від 24.12.2020 № 17, від 20.01.2021 № 18, від 01.03.2021 № 20.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що додані прокурором до позовної заяви докази не засвідчені у встановленому порядку відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5.

Договір про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е, укладений між Лисичанським комунальним спеціалізованим підприємством по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна", всі додатки до нього, акти приймання-передачі електричної енергії та інші документи, які стосуються вищевказаного договору, станом на 24.02.2022 знаходились в адміністративній будівлі ІІ позивача за адресою: м. Лисичанськ, вул. Жовтнева, 16. Подальше місцезнаходження зазначених документів невідоме і наразі не може бути встановлене. Другий примірник оригіналів Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" залишився в місті Лисичанськ через війну. Тобто, додаткові угоди, які є предметом судового розгляду, відсутні у Лисичанської окружної прокуратури, Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" та суд їх ніколи не бачив.

Наявні в електронній системі публічних закупівель Prozorro договір про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е та додаткові угоди до нього не є електронними доказами. Фото не відповідають оригіналу, не засвідчені електронним підписом ІІ позивача та відповідача та не є доказами в розумінні процесуального законодавства.

Таким чином, відповідач вважає, що є докази, на які посилається прокурор, які були надані при подачі позовної заяви, не відповідають оригіналам документів та у разі невжиття заходів забезпечення доказів це унеможливить постановити законне рішення суду.

Також, відповідач посилаючись на наявність в матеріалах справи доказів направлення адвокатами відповідача відповідних адвокатських запитів прокурору, ІІ позивачу та неодержання на них відповіді, а також неможливість відповідачем забезпечити докази в інший спосіб, просить поновити строк на подачу заяви про забезпечення доказів.

Частинами 1 та 2 ст. 112 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Враховуючи дату надходження до суду заяви про забезпечення доказів та ту обставину, що розгляд справи про суті було відкладено на 14.03.2023, суд дійшов висновку щодо доцільності розгляду визначеної заяви у судовому засіданні 14.03.2023.

Присутнім у судовому засіданні представником органу прокуратури було надано усні заперечення з приводу заяви відповідача.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні 14.03.2023 не скористався, проте, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши заяву відповідача про забезпечення доказів, а також матеріали справи, зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно з ч. 2 ст. 110 ГПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 110 ГПК України).

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів - це механізм не лише здобуття доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігання їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подання потрібних доказів стане згодом неможливою або утрудненою. Таким чином, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на наступне.

Відповідно до ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Алгоритм процесуальних дій позивача та відповідача щодо подачі заяв по суті справи у справі, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, визначений в главі 1 розділу ІІІ ГПК України.

Зокрема, ст. 165 ГПК України врегульовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.07.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.10.2022 продовжено відповідачу процесуальний строк до 24.10.2022 для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно зі ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України).

За приписами ст. 115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Положеннями ч. 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що перебіг процесуальних строків починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зазначена ухвала Господарського суду Луганської області від 05.10.2022 була направлена відповідачу в електронній формі до його особистого кабінету в підсистемі "Електронний суд", для реєстрації якого використано електронну адресу - , яка є офіційною електронною адресою відповідача, інформація про яку наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, встановлений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву триває до 24.10.2022 включно.

24.10.2022 в системі діловодства Господарського суду Луганської області зареєстровано відзив на позовну заяву, який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Таким чином, суд зазначає, що у даному випадку щодо вимог, які стосуються строку для звернення із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування, підлягають застосуванню загальні положення ст.ст. 80, 81 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2, 3 статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Слід зазначити, що процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми та направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. З початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Отже, норми, які регламентують процесуальні строки передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

З огляду на системний аналіз ГПК України, під процесуальними строками розуміють проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 80 ГПК України, строк для подання відповідачем заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду є таким, що сплив.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду вже після закінчення строку для вчинення відповідної процесуальної дії, відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку, з огляду на те, що відповідач звертався до Лисичанської окружної прокуратури та Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" з адвокатськими запитами, докази направлення яких є в матеріалах справи, але не отримав на них відповіді, що унеможливило забезпечити докази в інший спосіб.

Суд звертає увагу відповідача, що адвокатські запити стосовно надання належним чином засвідчених копій документів, що були додані до позовної заяви, а саме: договору, всіх додаткових угод, актів приймання-передачі електричної енергії та платіжних доручень на підтвердження оплати за договором протягом всього строку його дії були спрямовані на адресу Лисичанської окружної прокуратури засобами поштового зв`язку - 19.11.2022, на адресу електронної пошти Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" - 21.11.2022.

Проте, із заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду відповідач звернувся до суду лише 13.03.2023.

При цьому, саме лише ненадання відповіді на адвокатські запити до прокуратури та ІІ позивача про надання належним чином засвідчених копій документів не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Крім того, суд додатково звертає увагу відповідача на приписи частини 1, 2 ст. 195 ГПК України, відповідно до яких суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ч. 3 ст. 201 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.01.2023 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначений на 13.02.2023.

Згідно з ч. 3 ст. 201 ГПК України 13.02.2023 розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 13.02.2023 відкладено розгляд справи по суті на 14.03.2023.

Таким чином, судом встановлено, що станом на дату звернення до суду із відповідною заявою розгляд справи по суті вже розпочато та такий розгляд фактично вже закінчується.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Імперативною нормою ч. 2 ст. 207 ГПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що відповідач мав достатньо часу для подання заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування та огляду на стадії підготовчого провадження. Наведені відповідачем причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою не є поважними, тому суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на звернення до суду з відповідною заявою, а також на вчинення судом процесуальних дій, пов`язаних з розглядом вказаної заяви по суті (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 903/834/20).

Враховуючи викладене, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" про забезпечення доказів від 13.03.2023 № 6 слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 80, 81, 110, 111, 112, 118, 207, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" про забезпечення доказів від 13.03.2023 № 6 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено - 20.03.2023.

Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ