ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/28/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ

про забезпечення позову у справі № 911/28/23

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро

про стягнення 798 645,52 грн.

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ (далі- заявник, позивач, ТОВ СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро (далі відповідач, ТОВ Київхліб Агро) про стягнення заборгованості з орендних платежів за Договорами оренди землі № ЮП-3 від 09.03.2021 року, № ЮП-4 від 09.03.2021 року, № ЮП-2 від 09.03.2021 року, № ЮП-1 від 09.03.2021 року сумі 798 645,52 грн. з яких 247 437,85 грн. боргу з орендних платежів, 535 296,56 грн. штрафу, 2 199,85 грн. 3% річних, 13 711,27 грн. інфляційних.

До суду 20.03.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ подано заяву б/н від 16.03.2023 року про забезпечення позову, у якій позивач просить суд:

- заборонитиТовариству з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро вчиняти дії щодо розірвання Договорів оренди землі, в яких відповідач є орендарем землі;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації, у тому числі будь-яким акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо припинення права оренди земельних ділянок в яких відповідач є орендарем землі;

- заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються припинення права оренди земельних ділянок в яких відповідач є орендарем землі;

- накласти арешт на грошові кошти у розмірі 798 645,52 грн. на поточних банківських рахунках, що належать відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає наступне.

На думку заявника існує ймовірність того, що відповідач виведе грошові кошти із власних банківських рахунків, оскільки основним видом діяльності відповідача є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, сільське господарство та торгівля зерном.

Відповідач є орендарем великої кількості земельних ділянок у Київській області. Розірвання договорів оренди землі буде підставою для відповідача у завершенні господарської діяльності, тому існує ймовірність того, що відповідач здійснить розірвання укладених з ним Договорів оренди землі для подальшого перекладення таких договорів на іншого орендаря (підконтрольного відповідачу).

Заявник зазначає, що обставини справи свідчать про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам позивача, а подальше виведення грошових коштів із власних банківських рахунків та здійснення розірвання укладених договорів оренди землі, що потягне за собою завершення господарської діяльності відповідача та може призвести до того, що втратиться сенс подальшого розгляду заявлених позовних вимог, а також може зробити неможливим відновлення порушених інтересів позивача та виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам, у зв`язку з чим необхідним є запровадження заборони щодо вчинення дій, спрямованих на завершення діяльності товариства відповідача шляхом накладення арешту на грошові кошти та заборони розірвання укладених договорів оренди земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, заявник переконаний, що існує обґрунтоване припущення, що відповідач виведе грошові кошти із власних банківських рахунків та здійснить розірвання укладених договорів оренди землі, і як наслідок завершить господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро, тобто наявні передбачені процесуальним законодавством підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача та заборону вчиняти дії щодо розірвання Договорів оренди землі, в яких відповідач є орендарем.

Тому невжиття заявлених заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Зокрема, ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено способи забезпечення позову, серед яких накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та реальність загрози утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Як визначено ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заявник в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро, посилаючись на ухилення його від виконання зобов`язання за договорами (оплати орендних платежів).

Дослідивши викладені в заяві про забезпечення позову обставини та додані заявником до заяви докази, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає про відсутність документально підтверджених фактів вчинення дій, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову, тому відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, заява фактично ґрунтується на припущеннях.

В силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду. Проте, у поданій заяві заявник послається лише на потенційну можливість виникнення наведених у заяві обставин. Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на реальні наміри Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро вчиняти відповідні дії, які можуть створити загрозу утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду.

В той же час, накладення арешту на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю Київхліб Агро в банківських установах на період вирішення спору може призвести до блокування поточної господарської діяльності, однак у майбутньому не убезпечить від виконання чинних судових рішень.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ про забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачами будь-яких протиправних дій, спрямованих розірвання всіх договорів оренди земельних ділянок та виведення коштів з рахунків, як і не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальне законодавство пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ б/н від 16.03.2023 року про забезпечення позову у справі № 911/28/23 задоволенню не підлягає як не обґрунтована та не доведена.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю СФ ЮКРЕЙН ПРОПЕРТІЗ б/н від 16.03.2023 року про забезпечення позову у справі № 911/28/23.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін