ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4227/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Фізичної особи-підприємця Сидорука Валерія Івановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022р. у справі №904/4227/20

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Дніпропетровська область, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Сидорук В.І., м. Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022р. у справі №904/4227/20 (повний текст складено - 12.08.2022р. суддя - Золотарьова Я.С., м. Дніпро) позов задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/11-р/к від 14.05.2020р. Стягнуто з Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" судовий збір у розмірі 2102,00 грн., судовий збір за розгляд касаційної скарги у розмірі 4204,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи відсутність конкурентів на певному ринку, висновок відповідача про те, що позивач займає монопольне становище на певному ринку є обґрунтованим та таким, який зроблено з дотриманням положень Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку. Одночасно, суд послався на те, що при формуванні ціни до неї включаються не тільки поточні витрати (тобто собівартість), а й частка прибутку (рентабельність), між тим спірне рішення не містить аналізу частини прибутку, як складової ціни. Отже, за висновками суду, відповідачем не доведено зловживання позивачем монопольним становищем, тому інші пункти рішення - про накладення штрафу, зобов`язання припинити порушення, зобов`язання здійснити перерахунок плати третьої особи за послуги також є такими, що мають бути визнані недійсними. Визнаючи недійсним рішення АМК у повному обсязі суд послався на те, що у даному випадку територіальне відділення АМК повинне було закрити провадження у справі, оскільки під час розгляду ним справи відповідачем не було доведено вчинення порушення з боку позивача.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також апеляційну скаргу подано Фізичною особою-підприємцем Сидоруком Валерієм Івановичем, в якій він просить скасувати рішення господарського суду повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

2.1.1. Апеляційна скарга Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України мотивована тим, що:

- територіальне відділення АМК вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, а також таким, що прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права;

- в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зробив висновок , що позивач займає монопольне становище, в той же час вирішив визнати недійсним рішення АМК у повному обсязі, тобто включаючи пункт рішення Антимонопольного комітету щодо визначення ним монопольного становища позивача;

- Господарський суд Дніпропетровської області не врахував висновки Верховного Суду та перебрав на себе функції щодо визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне становище на ринку, які здійснюються виключно органами АМК України;

- необґрунтоване завищення позивачем витрат, понесених для надання послуги обмеженого користування лініями електропередач, призвело до завищення її собівартості, що безпосередньо вплинуло на кінцеву ціну послуги для споживачів, зокрема ФОП Сидорука В.І.;

- протягом досліджуваного періоду позивач не зазнавав конкуренції з боку інших суб`єктів господарювання, що свідчить про те, що товариство може одноособово визначати умови обороту товару на ринку, зокрема встановлювати та утримувати ціни, які б неможливо було встановити за умови існування значної конкуренції на ринку, внаслідок відсутності у споживачів можливості легко перейти до споживання послуг інших суб`єктів господарювання;

- судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не наведено конкретних підстав, зазначених у ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення відділення;

- суд не надав жодної оцінки важливим та доречним аргументам відділення, які є специфічними з огляду на особливості доведення порушення, передбаченого ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами судового провадження відділення не отримало вмотивованого судового рішення, з якого вбачаються мотиви його прийняття та мотиви відхилення аргументів відповідача.

2.1.2. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Сидорука Валерія Івановича мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи;

- висновки суду щодо монопольного становища позивача, які вказані у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції суперечать резолютивній частині цього ж рішення, зокрема визнавши факт того, що позивач займає монопольне становище, у повному обсязі суд скасував рішення Антимонопольного комітету, у тому числі, п.1 цього рішення;

- суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які свідчать про зловживання AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" монопольним становищем;

- суд спочатку дійшов певних висновків щодо реальних обставин справи, а потім в основу свого рішення поклав аргументи щодо їх спростування, хоча з самого початку його вихідні дані для такого аналізу були хибними; зокрема у своєму рішенні Антимонопольний комітет не обґрунтовував факт зловживання монопольним становищем позивача посиланнями на завищення послуг у 154,9 разів;

- суд, у своєму рішенні, підтвердивши доведеність встановлення факту монопольного становища позивача у м. Верхівцеве, одночасно послався й на вільне ціноутворення на послуги позивача для інтернет-провайдерів та застосування принципу свободи договору під час визначення цін в договорах з ними, між тим, такий підхід суду до вільного ціноутворення позивача та свободи ринку був би допустимим, якби позивач не займав монопольне становище на даному ринку послуг у м. Верхівцеве;

- надання юридичної кваліфікації діям позивача щодо зловживання ним монопольним становищем у вигляді встановлення таких цін придбання послуги, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету і не суперечить положенням Закону України "Про ціни та ціноутворення";

- рішення суду першої інстанції не містить обґрунтування з приводу того, на якій підставі позивачем у розрахунок вартості послуг було включено всі витрати на амортизацію електричних мереж, витрати на виконання робіт, що не визначені нормативно-правовими актами як такі, що пов`язані із сумісним підвісом, при цьому всі міркування позивача про додаткові фактичні витрати у зв`язку із послугами підвісу є лише його припущеннями, які не були підтверджені бухгалтерськими документами з його сторони;

- суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивач має право отримувати прибуток, взагалі не аналізував розрахунки відповідача щодо економічної необґрунтованості ціноутворення позивачем на послуги для інтернет-провайдерів.

У додаткових поясненнях, які надійшли в системі "Електронний суд" 28.02.2023р., Сидорук В.І. просив суд критично оцінити висновок експерта від 25.09.2020р. на предмет його належності та достовірності щодо встановлення обставин, які мають значення для справи з огляду на те, що цей висновок, з огляду на поставлені на вирішення експертизи питання, може оцінюватися судом як висновок експерта у галузі права, що не має сили доказу у розумінні ч.1 ст.109 ГПК. Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень не передбачає економічної експертизи обґрунтованості рішень державних органів. При цьому позивачем експерту не було надано жодних бухгалтерських документів, що свідчить про необґрунтованість та необ`єктивність дослідження, висновок не містить правового обґрунтування законності дій щодо включення у вартість послуг АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" для інтернет-провайдерів витрат на повну амортизацію мереж та на виконання робіт, не визначених нормативно-правовими актами. Тому цей висновок не може бути використаний як безспірний доказ протиправності рішення АМК.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційних скарг, вважає їх безпідставними та такими, що не містять жодних фактичних даних або посилань на докази, які б спростовували позицію суду в оскаржуваному рішенні та свідчили б про недобросовісне користування АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" наданими йому правами.

Позивач зазначив, що визнаючи досліджувані відповідачем товарні межі ринку альтернативними, Верховний Суд тим самим визнав, що Антимонопольним комітетом взагалі не було визначено та не було досліджено взаємозамінні товари, що є порушенням Методики та підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Також у відзиві йдеться про те, що Господарський суд Дніпропетровської області при новому розгляді справи перевірив повноту проведення дослідження та правильність застосування відповідачем Методики з урахуванням усіх обставин та виключно на основі матеріалів справи, не здійснюючи при цьому самостійне визначення монопольного становища і зокрема товарної групи, дійшов висновку про помилковість визначення Антимонопольним комітетом монопольного становища позивача.

Верховний Суд у постанові у цій справі зазначав, що судам необхідно здійснити перевірку та надати належну оцінку доводам кожної із сторін не лише щодо наявності чи відсутності монопольного становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем. При цьому ознакою зловживання таким становищем є неможливість вчинення відповідних дій за умов існування значної конкуренції на ринку і відповідач мав дослідити яку ціну використання повітряних ліній електропередачі встановлено електромережами, чи є різниця у ціні у межах території здійснення ліцензованої діяльності, на приклад у м. Дніпрі, що останнім зроблено не було.

За твердженням позивача, однією з підстав, на яких ґрунтується спірне рішення АМК щодо зловживання монопольним становищем є висновок про те, що вартість послуги у розмірі 248,92грн, перевищує вартість ідентичної послуги позивача у розмірі 1,607 грн у 154,9 разів, між тим такий висновок є суперечливим, про що зазначено й в оскаржуваному рішення суду.

Крім того позивач вказує на те, що сторонами у справі та третьою особою не заперечується, що ціни, встановлені у договорах щодо послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач є вільними. При цьому граничний рівень рентабельності може бути встановлений лише за державними регульованими цінами, одночасно для вільних цін такий рівень не встановлений, отже, при формуванні ціни до неї включаються не тільки поточні витрати (собівартість), а й частка прибутку (рентабельність).

Позивач вважає, що відповідачем у своєму рішенні не обґрунтовано, чому така ціна є монопольно високою, а усі його висновки зводяться до того, що ціна не є економічно обґрунтованою.

Одночасно позивач послався на те, що спірне рішення комітету не містить аналізу частини прибутку (нормативну рентабельність) як складової ціни, а здійснені лише розрахунки собівартості послуги, яка на думку відповідача невірно розрахована позивачем.

У додаткових поясненнях, які надійшли на адресу суду 21.02.2023р. позивач зазначив, що відповідачем не досліджено та не підтверджено доказами необхідні кваліфікуючи ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема зловживання монопольним становищем, у цьому зв`язку АМК обмежився лише висновками про неможливість здійснити порівняльний аналіз ціни товариства з цінами на аналогічні послуги інших підприємств, отже у спірному рішенні не доведено встановлення товариством таких цін реалізації товару, які б неможливо було встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. Позивач зазначає, що відповідачем у спірному рішенні не обґрунтовано, чому ціна є монопольно високою, а усі висновки зводяться до того, що ціна не є економічно обґрунтованою. Також, на думку позивача, судом було зроблено правильний висновок, що саме по собі невірне визначення собівартості не є зловживанням монопольним становищем. За твердженням товариства безпідставними є висновки у п.248 Рішення АМК про те, що Сидорук В.І. змушений був би збільшити вартість своїх телекомунікаційних послуг або припинити діяльність у сфері цих послуг, однак він не зменшував вартість своїх послуг, при цьому не здійснюючи оплату за використання опор товариства, отже, питання впливу розміру витрат підприємця на отримання послуг від товариства належним чином не досліджено. Одночасно вихідні дані для розрахунку додаткового навантаження на опори від підвішування додаткового проводу та на його підставі розрахунок розміру річних та місячних амортизаційних відрахувань на відновлення лінії електропередач надані без належних доказів на їх підтвердження та використані без перевірки, а отже такі розрахунки є необґрунтованими. Таким чином рішення прийнято АМК при невідповідності висновків обставинам справи, при неповному з`ясуванні та не доведенні обставин, що мають значення для розгляду відповідачем справи, порушенні ним процесуального порядку розгляду справи та норм матеріального права.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

13.09.2022р. у зв`язку із задоволенням заяви колегії суддів у складі: головуючого судді, доповідача Іванова О.Г., суддів Чус О.В., Кощеева І.М. про самовідвід у даній справі, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Вечірко І.О., судді: Верхогляд Т.А., Білецька Л.М.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2022р. відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Фізичної особи-підприємця Сидорука Валерія Івановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022р. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 09.11.2022р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022р. повідомлено учасників справи, що 09.11.2022р. судове засідання не відбудеться, у зв`язку із участю головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач) в онлайн-підготовці для підтримання кваліфікації судді у період з 07.11.2022р. по 11.11.2022р.; розгляд справи призначено в судове засідання на 07.12.2022р. о 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 07.12.2022р. не відбулось, оскільки у зв`язку з аварійними/екстреними відключеннями енергопостачання в м. Дніпрі з 09:18 до 13:35 в Центральному апеляційному господарському суді була відсутня електроенергія.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. розгляд справи призначено на 25.01.2023р. о 15:00 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 24.01.2023р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Білецької Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. визначеним складом суду прийнято апеляційні скарги до свого провадження.

У судовому засіданні 25.01.2023р. представники позивача і відповідача в залі суду, а представник третьої особи в режимі відеоконференції надали пояснення по апеляційній скарзі, оголошено перерву до 13.02.2023р.

У судовому засіданні 13.02.2023р. оголошувалась перерва до 27.02.2023р., у судовому засіданні 27.02.2023р. оголошено перерву до 06.03.2023р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2023р. повідомлено учасників справи, що призначене на 06.03.2023р. судове засідання не відбудеться, у зв`язку із відрядженням судді Паруснікова Ю.Б. до Верховного Суду для участі у круглому столі; розгляд справи призначено на 07.03.2023р. о 14:15 год.

В засіданні суду 07.03.2023р. оголошено перерву до 13.03.2023р.

У судовому засіданні 13.03.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (власником) та Фізичною особою-підприємцем Сидоруком Валерієм Івановичем (користувачем) укладено договір про надання послуг №05373-00, згідно з п.1.1 якого предметом цього договору є послуги з надання права обмеженого користування користувачу лініями електропередач 0,4 кВ протяжністю 38,832 км, що знаходяться на балансі структурних одиниць власника Верхньодніпровського РЕМ у відповідності з умовами цього договору, Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), вимог Правил техніки безпеки, охорони праці, санітарних і протипожежних норм, а також інших діючих нормативних документів з питань технічної експлуатації ПЛ-0,4 кВ, для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж (мережі Internet).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що плата за надання послуг і користування опорами ліній електропередач за 1 км повітряної лінії електропередач за один місяць складає 248,92 грн., без ПДВ.

Загальна сума договору складає: 115 992,72 грн., без ПДВ, крім того ПДВ - 23198,54 грн. Всього 139191,26 грн. з ПДВ (пункт 2.2. договору).

Згідно з п.2.3 договору вартість послуг (загальна сума договору) може бути змінена у разі: зміни чинного законодавства щодо розміру ставки податку на додану вартість сторони зобов`язані укласти додаткову угоду про зміну вартості ненаданих послуг/загальної суми договору; зміни балансової (залишкової) вартості повітряних ліній 0,4 кВ; зміни річної суми амортизаційних відрахувань на повне відновлення повітряних ліній 0,4 кВ; зміни суми витрат на технічне обслуговування повітряних ліній 0,4 кВ; зміни рівня прибутку (середньорічної ставки за договорами депозиту); впливу інших об`єктивних факторів, які неможливо передбачити заздалегідь.

У липні 2015 року ФОП Сидорук В.І. звернувся із скаргою до Антимонопольного комітету України на завищену вартість послуг із сумісного підвішування телекомунікаційних проводів, яку було встановлено позивачем.

Рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/11 - р/к від 14.05.2020р. по справі №09/04-03-1/16 (т.1 а.с.22-37):

- визнано становище АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередачі монопольним (домінуючим) в межах розташування місцевих (локальних) електричних мереж, що перебувають у власності АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", та які використовуються АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" для надання цих послуг в межах вулиць м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області: Гвардійська, Покровська (Піонерська), О. Довженка (Свердлова), Соборна (Островського), Садова, Шевченка, В. Лобановського (Кірова), Мічуріна, І. Франка, Горького, Центральна (Леніна), Л. Українки (Р. Люксембург), Троїцька (К. Маркса), Академіка Пріснякова (К. Лібкнехта), III пров. Український, Тімірязєва, Осипенко, Чкалова, Сагайдачного (Фрунзе) Дніпровська (Совєтська), Білоконя, Робоча, Красна, Вишнева (Жовтнева), Радіщева, Миру, Н. Левицького, Героїв Чорнобиля (Бєлінського), Чайковського, так як на цьому ринку у нього не було жодного конкурента протягом 2014-2017 років (пункт 1 Рішення АМК);

- визнано дії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" щодо встановлення завищеного розміру вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередачі за 1 км за місяць у розмірі 298,70 грн. (з ПДВ) з включенням всіх витрат на технічне обслуговування повітряних ліній, їх відновлення у повному обсязі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", визначеним п.1 ч.2 ст.13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередачі шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 Рішення АМК);

- за порушення, зазначене в п. 2 резолютивної частини Рішення АМК, на АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" накладено штраф у розмірі 68000 грн.;

- зобов`язано АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом приведення вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередачі у відповідності до економічно обґрунтованого рівня витрат на надання цих послуг;

- зобов`язано АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" здійснити перерахунок плати ФОП Сидоруку В.І. за послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередачі, надані на підставі договору від 28.04.2014р., укладеного АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ФОП Сидоруком В.І. у відповідності до економічного рівня витрат на надання цих послуг.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. по справі №09/04-03-1/16 МК встановлено, зокрема, таке:

- відповідно до ліцензії НКРЕ (від 05.07.2012 №036340), AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" здійснює діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Дніпропетровської області, де розташовані власні місцеві (локальні) електричні мережі;

- передача (постачання) електричної енергії здійснюється AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" з використанням місцевих (локальних) електричних мереж, які є сукупністю підстанцій, розподільчих пристроїв та ліній електропередач (кабельних та/чи повітряних). При цьому одними елементами повітряних ліній електропередач є опори різного виду та лінії електропередач;

- для забезпечення доступу провайдерів телекомунікації і провайдерів програмної послуги до ліній електропередач зі спільним використанням опор для розміщення телекомунікаційного обладнання, 22.07.2013р. та 04.12.2014р. наглядовою радою ПAT "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") погоджено укладання "ДТЕК Дніпровські електромережі" із зазначеними суб`єктами господарювання договорів про надання послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач 0,4 кВ (6-10 кВ);

- з інформації, наданої AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", станом на 27.08.2015 AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" у Дніпропетровській області укладено з суб`єктами господарювання 186 договорів, предметом яких є послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач 0,4кВ (6-10кВ), що знаходяться на балансі товариства для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж (далі - ТМ), та на підставі яких AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" надавалися зазначені послуги;

- станом на 01.06.2017р. ПAT "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") укладено з суб`єктами господарювання 217 договорів, предметом яких є послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач 0,4 кВ (6-10 кВ), що знаходяться на балансі AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" для розміщення користувачем своїх ТМ, та на підставі яких останнім надавалися зазначені послуги у 2017 році (лист від 09.06.2017 №40438/10128);

- дослідження ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач, на якому здійснює діяльність ПAT "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") проведено відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 за №49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №317/6605 (далі - Методика);

- об`єктами аналізу є: послуга з надання права обмеженого користування лініями електропередач ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі");

- за результатом аналізу матеріалів справи з`ясовано, що послуга є товаром, оскільки протягом періоду 2014, 2015, 2016, 2017 років є предметом господарського обороту;

- продавцями послуг, пов`язаних з використанням опор повітряних ліній електропередач (далі - ПЛ) 0,4-10 кВ для улаштування (сумісного підвішування) ТМ, є суб`єкти господарювання, що надають вказану послугу шляхом забезпечення доступу провайдерів телекомунікації і провайдерів програмної послуги до ліній електропередач зі спільним використанням опор ПЛ, які знаходяться на балансі (у його власності, в оренді, господарському віданні тощо);

- територіальним відділенням АМК з`ясовано, що в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області протягом періоду 2014, 2015, 2016, 2017 років продавцем послуг є ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі"); інших продавців Послуг в даних територіальних і часових межах не встановлено;

- покупцями послуг, пов`язаних з використанням опор ПЛ0,4-10 кВ для улаштування (сумісного підвішування) ТМ є оператори (провайдери) телекомунікацій, що здійснюють діяльність у сфері телекомунікацій та надають послуги абонентам (фізичним та/чи юридичним особам) з використанням кабельної ТМ;

- в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області протягом періоду 2014, 2015, 2016, 2017 років покупцями послуг є ФОП Сидорук В.І. та ПП "Верінет"; інших покупців послуг в даних територіальних і часових межах не встановлено;

- ТМ може включати в себе сегменти (частини), що побудовані різними способами прокладання кабелю. При цьому основними критеріями вибору оператором (провайдером) того чи іншого способу прокладання кабелю є наявність технічної та організаційної можливості на певній території використання вже існуючої інфраструктури чи будівництва нових комунікацій;

- ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") надає суб`єктам господарювання послугу для розташування ТМ шляхом забезпечення доступу провайдерів телекомунікації і провайдерів програмної послуги до ліній електропередач зі спільним використанням опор ПЛ, які знаходяться у його власності, для сумісного підвісу на них волоконно - оптичних кабелів ТМ;

- взаємовідносини операторів ТМ з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") при використанні майна останнього, а саме надання права обмеженого користування лініями електропередач здійснюються на підставі договорів, укладених AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" з операторами (провайдерами) телекомунікацій;

- у період 2014-2015 років в межах міста Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") надавало ФОП Сидоруку В.І. послуги на підставі договору від 28.04.2014 №05373-00, укладеного "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ФОП Сидоруком В.І.;

- з інформації, наданої AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" з`ясовано, що протягом 2014-2015 років для розміщення ТМ ФОП Сидоруком В.І. використовувалися повітряні лінії електропередач (опори) ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") в територіальних межах таких вулиць міста Верхівцеве, як: Гвардійська, Покровська (Піонерська), О. Довженка (Свердлова), Соборна (Островського), Садова, Шевченка, В. Лобановського (Кірова), Мічуріна, І.Франка, Горького, Центральна (Леніна), Л.Українки (Р.Люксембург), Троїцька (К. Маркса), Академіка Пріснякова (К. Лібкнехта), ІІІ пров. Український, Тімірязєва, Осипенко, Чкалова, Сагайдачного (Фрунзе), Дніпровська (Совєтська), Білоконя, Робоча, Красна, Вишнева (Жовтнева), Радіщева, Миру, Н.Левицького, Героїв Чорнобиля (Бєлінського), Чайковського (далі - Вулиці);

- у межах м.Верхівцеве є наступні об`єкти підземних та наземних ліній (мереж) зв`язку, що знаходяться на балансі ПАТ "Укртелеком" (лист Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" від 18.07.2016 №12С000-868): об`єкти підземних ліній зв`язку - кабельна каналізація електрозв`язку по вул. Леніна від перехрестя з вул. Островського 2 до будівлі АТС по вул. Леніна 91 - 675 м; об`єкти наземних ліній зв`язку - опори повітряних ліній зв`язку;

- для покупців (споживачів, користувачів) у межах м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зокрема для ФОП Сидорука В.І. протягом періоду 2014-2015 років встановлено один спосіб розміщення ТМ, отже у зазначених територіальних межах у вказаний період окрім послуги відсутні інші товари, які б мали ознаки одного товару із зазначеною послугою за рядом показників взаємозамінності, визначених у Методиці;

- разом з тим, взаємозамінність досліджуваного товару, тобто альтернатива вибору способу побудови (розміщення) ТМ існує лише за умови наявності на певній території одночасного доступу до мереж інженерних, комунікаційних, транспортних систем різних суб`єктів господарювання. Оскільки перехід від використання (споживання) одного виду послуг до іншого, що надається іншим суб`єктом господарювання, передбачає розробку нового проекту та побудови фактично нової ТМ чи її сегменту, що потребує матеріальних, людських та часових ресурсів, така альтернатива не може існувати на момент експлуатації вже побудованої мережі;

- товарними межами ринку є послуга з надання права обмеженого користування лініями електропередач;

- враховуючи наведене, Відділенням встановлено, що територіальними межами досліджуваного ринку є територія вулиць м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Гвардійська, Покровська (Піонерська), О. Довженка (Свердлова), Соборна (Островського), Садова, Шевченка, В. Лобановського (Кірова), Мічуріна, І. Франка, Горького, Центральна (Леніна), Л. Українки (Р. Люксембург), Троїцька (К. Маркса), Академіка Пріснякова (К. Лібкнехта), ІІІ пров. Український, Тімірязєва, Осипенко, Чкалова, Сагайдачного (Фрунзе), Дніпровська (Совєтська), Білоконя, Робоча, Красна, Вишнева (Жовтнева), Радіщева, Миру, Н. Левицького, Героїв Чорнобиля (Бєлінського), Чайковського в межах розташування місцевих (локальних) електричних мереж, що перебувають у власності ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі");

- часовими межами ринку послуг є період 2014-2017 років;

- Відділенням встановлено, що для вступу нових суб`єктів господарювання на ринок послуг в зазначених територіальних (географічних) межах існують фактори організаційного характеру, пов`язані з технологічними особливостями надання послуги, необхідними для присутності суб`єкта господарювання на ринку, а саме неможливість будівництва нової мережі опор у межах території, де розташовані місцеві (локальні) електромережі, що перебувають у власності ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі"); потенційні конкуренти не можуть в короткий час подолати адміністративні, економічні та організаційні бар`єри вступу на ринок послуг у територіальних межах вищевказаних вулиць міста Верхівцеве, оскільки для оформлення дозвільних документів щодо розташування обладнання для наземного (повітряного, підземного) розміщення телекомунікаційних мереж необхідно внести зміни до генерального плану забудови м. Верхівцеве та виграти на аукціоні право оренди вільних земельних ділянок (лист Верхівцевської міської ради від 10.06.2016 №219);

- у межах досліджуваного ринку не встановлено конкурентів ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі");

- таким чином, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") протягом 2014 -2017 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач в межах розташування місцевих (локальних) електричних мереж, що перебувають у власності ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі"), та які використовуються AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" для надання цих послуг у межах вулиць м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області: Гвардійська, Покровська (Піонерська), О. Довженка (Свердлова), Соборна (Островського), Садова, Шевченка, В. Лобановського (Кірова), Мічуріна, І. Франка, Горького, Центральна (Леніна), Л. Українки (Р. Люксембург), Троїцька (К. Маркса), Академіка Пріснякова (К. Лібкнехта), ІІІ пров. Український, Тімірязєва, Осипенко, Чкалова, Сагайдачного (Фрунзе), Дніпровська (Совєтська), Білоконя, Робоча, Красна, Вишнева (Жовтнева), Радіщева, Миру, Н. Левицького, Героїв Чорнобиля (Бєлінського), Чайковського, так як на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

- отже, під час дії договорів №, №05373-00 в межах міста Верхівцеве ФОП Сидоруком В.І. використовувалися опори ПЛ AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" для розміщення ТМ ФОП Сидорука В.І., оскільки договором № передбачено здійснення підвіски ТМ ФОП Сидорука В.І. на опорах ЛП AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" та компенсація витрат щодо виконання додаткових робіт, пов`язаних із сумісним підвішуванням, а договором №05373-00 передбачено надання послуг для розміщення ТМ ФОП Сидоруком В.І. та плата за послуги з користування опорами AT "ДТЕК Дніпровські електромережі";

- таким чином, під час дії зазначених договорів використовувалися ідентичні об`єкти інфраструктури "ДТЕК Дніпровські електромережі" - опори ліній електропередач, на яких були розміщені одні й ті ж самі ТМ ФОП Сидорука В.І.; за таких умов, послуги, що надавалися під час дії договору № та договору №05373-00 є ідентичними;

- у ході розгляду справи Відділенням проаналізовано надані AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" розрахункові і розпорядчі документи щодо формування та встановлення/затвердження вартості одиниці послуги, що зазначені у договорах, укладених AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" з операторами (провайдерами) телекомунікацій у Дніпропетровській області, та використовувались ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") у розрахунках з ФОП Сидоруком В.І. впродовж дії договору №05373-00;

- з пояснень AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", наданих листом від 11.09.2015р. №633-ю з`ясовано, що останнім включено до розрахунків балансову (залишкову) вартість загальної протяжності всіх ПЛ AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", оскільки воно не веде окремого бухгалтерського аналітичного обліку по мережах зі спільною підвіскою проводів сторонніх осіб, а базою розподілу витрат на технічне обслуговування ПЛ, їх відновлення та отримання прибутку є загальна довжина ПЛ, а не лише довжина телекомунікаційних та інших ліній, які не є власністю AT "ДТЕК Дніпровські електромережі";

- розрахунок розміру річної орендної плати за використання опор здійснено з застосуванням вартості орендованого майна, визначеної, як добуток вартості стояка опори на момент розрахунку з його встановленням за даними бухгалтерського обліку, коефіцієнта зносу основних фондів (відношення залишкової вартості цих фондів до первинної вартості цих фондів) та коефіцієнту орендованого майна (відношення довжини опори в погонних метрах до орендованих погонних метрів опори);

- встановлено, що витрати ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") з амортизації у повному обсязі підлягають включенню та включені до тарифів на передачу та постачання електричної енергії для обслуговування та підтримання електричних мереж у належному технічному стані;

- за висновком Відділення, необґрунтованим є включення у повному обсязі витрат на амортизацію електричних мереж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") до вартості одиниці послуги, у той час як вже враховано витрати з амортизації в структурі тарифів на передачу та постачання електричної енергії ПАТ"ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") відповідно до законодавства;

- в наданих AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" розрахункових документах, за час дії договору №05373-00 останнє щомісяця нараховувало та отримувало завищену плату, встановлену з включенням до її складу у повному обсязі амортизації та робіт, що не визначені нормативно-правовими актами, пов`язаними з сумісним підвішуванням ПЛ та ТМ, завдяки чому ФОП Сидоруком В.І. сплачено у повному обсязі нараховані Товариством протягом дії договору №05373-00 кошти у розмірі 128047,22 грн, з яких 52989,00 грн - не мають достатнього економічного обґрунтування;

- включення ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") до плати за послуги за 1 км за місяць (з ПДВ): у повному обсязі витрат на амортизацію електричних мереж AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", у той час як витрати з амортизації вже враховані в структурі тарифів на передачу та постачання ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі"); витрат на виконання робіт, що не визначені нормативно-правовими актами, пов`язаними з сумісним підвішуванням ПЛ та ТМ, а саме таких як: заміна обірваних в`язок проводів, перевірка стану ізоляції, заміна окремих пошкоджених ізоляторів, перевірка опору петлі "фаза-нуль" ПЛ напругою 380В, перетягування проводів у прогонах ПЛ, огляд ПЛ, призвело до завищення розміру плати за надані Послуги;

- Відділенням встановлено, що ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") має здатність суттєво впливати на умови обороту товару на суміжних з ринком Послуг ринках, зокрема, обмежувати конкуренцію шляхом необґрунтованого підвищення ціни на Послуги;

- отже, за висновком Відділення, дії ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі") щодо встановлення завищеного розміру вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач за 1 км за місяць у розмірі 298,70 грн з включенням всіх витрат на технічне обслуговування повітряних ліній, їх відновлення у повному обсязі, кваліфікуються як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", визначене пунктом 1частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які не можливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Одночасно, до матеріалів справи позивачем надано Висновок з економічного дослідження №9574, зроблений по замовленню представника позивача для подання до господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4227/20 (т.1 а.с.208). Висновок виконано судовим експертом Незалежного інституту судових експертиз Дєєвою Лілією Євгенівною та підписано 25.09.2020р.

На вирішення експерта було поставлено питання: чи є економічно обґрунтованим та документально підтвердженим висновок, викладений в рішенні адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/11-р/к від 14.05.2020р. щодо встановленої Товариством вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач?

Відповідно до цього висновку вартість послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач розрахована Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України в рішенні адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. №54/11-р/к з встановленням завищення розміру вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" не є економічно обґрунтованою та документально підтвердженою. Розрахунки Антимонопольного комітету України, які наведені в додатках до рішення не відповідають чинному законодавству, оскільки не враховують низку показників трудовитрат та машиновитрат, а також робіт надання яких передбачено нормативно-правовими актами. До того ж, розрахунок показника амортизації здійснений Антимонопольним комітетом України не відповідає встановленим нормам через застосування коригуючих коефіцієнтів, застосування яких не передбачено нормами визначення річного показника нарахування амортизації, а також не відповідає нормам діючого на той момент Податкового кодексу України та нормам ведення бухгалтерського обліку.

Причиною спору у даній справі стало питання щодо наявності підстав для визнання недійсним Рішення АМК №54/11-р/к.

Матеріали справи також свідчать про те, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020р. у справі №904/4227/20 позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/11-р/к від 14.05.2020. Стягнуто з Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2021р. вказане рішення суду першої інстанції скасовано; ухвалено нове рішення про відмову у позові; стягнуто з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь ФОП Сидорука В.І. 3153,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також стягнуто з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Відділення 3153,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2021р. касаційну скаргу акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2021р. зі справи №904/4227/20 скасовано; справу передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

За результатами нового розгляду справи №904/4227/20 постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2021р. апеляційні скарги відповідача та третьої особи залишені без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020р. про задоволення позовних вимог залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2021р. у даній справі касаційні скарги фізичної особи-підприємця Сидорука Валерія Івановича та Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволені частково. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020р. та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2021 у справі №904/4227/20 скасовано. Справу №904/4227/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення від 04.08.2022р.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі ст.3 цього Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

За приписами п.11 ч.1 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Частиною 2 ст.35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Частинами 1, 2 ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.

При цьому установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. Застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на АМК або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

У розгляді цієї категорії справ господарські суди мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного Комітету України від 05.03.2002р. №49-р і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.04.2002р. за №317/6605. Між тим, вони не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

Методика визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

Між тим, норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів, тому у кожному випадку АМК, здійснюючи контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, проводить дослідження ринку та визначає межі товарного ринку.

Так, згідно з положеннями п. 6 ч.1 ст.14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відтак, саме до компетенції відповідача належить визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на певному ринку та прийняття відповідного рішення.

При цьому дискреційні повноваження АМК не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2019р. у справі №910/23000/17.

Рішення АМК має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення. При цьому підхід до визначення меж обґрунтованості рішення АМК має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема, самими судами у прийнятті судових рішень.

Критерії визначення монопольного (домінуючого) становища передбачені Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Щодо досліджуваної справи, то відділом АМК при прийнятті 14.05.2020р. рішення №54/11-р/к було вірно визначено суб`єкта господарювання, що ринком товару у даному випадку є послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач (доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики), а також визначено, що у межах досліджуваного ринку не встановлено конкурентів ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (AT "ДТЕК Дніпровські електромережі").

Докази наявності хоча б одного конкурента в межах ринку позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

У цьому зв`язку також слід враховувати, що послуги з надання доступу до іфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій є альтернативними, а не взаємозамінними, Тому суб`єкти, які забезпечують прокладення телекомунікаційних мереж через будівлі, колектори, телекомунікаційні колодязі або інші інженерні споруди не є конкурентами позивача.

Отже, враховуючи межі ринку, товар, відсутність конкурентів на певному ринку, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правильно зазначив про обґрунтованість висновку відповідача стосовно того, що товариство займає монопольне (домінуюче) становище на певному ринку.

При цьому доводи відділення АМК стосовно того, що Господарський суд Дніпропетровської області перебрав на себе функції щодо визнання суб`єкта господарювання таким, який займає монопольне становище на ринку і які повинні здійснюватися виключно органами АМК України не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки господарський суд при новому розгляді справи перевірив повноту проведення дослідження та правильність застосування відповідачем Методики, з урахуванням усіх обставин справи та доказів, які містяться у цій справі і не здійснюючи самостійного встановлення меж ринків та визначення монопольного становища позивача, дійшов висновку про те, що висновок відділення АМК про зайняття АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" монопольного становища на певному ринку є обґрунтованим та таким, який зроблено з дотриманням положень Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку.

Разом із тим, суд першої інстанції не врахував, що доведення зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища є підставою для визнання обґрунтованим рішення АМК у частині визнання факту зайняття позивачем монопольного (домінуючого) становища на досліджуваному ринку.

Стосовно висновків відповідача про зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що на Антимонопольний комітет або його територіальне відділення, яке є стороною у справі, крім того, що покладено обов`язок з доведення у суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку також покладено обов`язок доведення наявності у діях суб`єкта господарювання зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, оскільки саме по собі займання монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Таким чином, під час вирішення спорів про скасування рішень АМК щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтями 12 та 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та накладення штрафу за відповідне порушення, господарським судам необхідно здійснити перевірку та надати належну оцінку доводам кожної зі сторін у справі не лише щодо наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем.

Отже, недоведення АМК або його територіальним відділенням, яке є стороною у справі, факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, навіть у разі доведення зайняття цим суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища є підставою для визнання недійсним рішення АМК у частині визнання дій такого суб`єкта господарювання зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та накладення штрафу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч.3 ст.13 цього Закону зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

У даному випадку, як встановлено місцевим господарським судом, в оскаржуваному рішенні №54/11-р/к від 14.05.2020 висновки відділення АМК щодо ціни, яку позивач встановив на послугу зводяться до такого:

- під час дії договорів, які укладались з третьою особою до 2014 року і договорів, які було укладено у 2014 році використовувались ідентичні об`єкти інфраструктури позивача - опори ліній електропередач, на яких були розміщені одні й ті ж самі телекомунікаційні мережі третьої особи. За таких умов, послуги, що надавалися під час дії договору № та договору №05373-00 є ідентичними. При цьому, вартість послуги у розмірі 248,92 грн без ПДВ перевищує вартість ідентичної послуги Товариства у розмірі 1,607 гри. без ПДВ (19,28грн/рік/1кім) у 154,9 разів (248,92/1,607=154,9);

- позивачем включено до розрахунків вартості послуги балансову (залишкову) вартість загальної протяжності всіх повітряних ліній, оскільки позивач не веде окремого бухгалтерського аналітичного обліку по мережах зі спільною підвіскою проводів сторонніх осіб, а базою розподілу витрат на технічне обслуговування повітряних ліній, їх відновлення та отримання прибутку є загальна довжина повітряних ліній, а не лише довжина телекомунікаційних та інших ліній, які не є власністю позивача;

- розрахунок розміру річної орендної плати за використання опор здійснено із застосуванням вартості орендованого майна, визначеної, як добуток вартості стояка опори на момент розрахунку з його встановленням за даними бухгалтерського обліку, коефіцієнта зносу основних фондів (відношення залишкової вартості цих фондів до первинної вартості цих фондів) та коефіцієнту орендованого майна (відношення довжини опори в погонних метрах до орендованих погонних метрів опори);

- необґрунтованим є включення у повному обсязі витрат на амортизацію електричних мереж до вартості одиниці послуги, у той час як вже враховано витрати з амортизації в структурі тарифів на передачу та постачання електричної енергії позивача відповідно до законодавства;

- з наданих позивачем розрахункових документів вбачається, що за час дії договору №05373-00 Товариство щомісяця нараховувало та отримувало завищену плату, встановлену з включенням до її складу у повному обсязі амортизації та робіт, що не визначені нормативно-правовими актами, пов`язаними з сумісним підвішуванням повітряних ліній та телекомунікаційних мереж, завдяки чому третьою особою сплачено у повному обсязі нараховані позивачем протягом дії договору №05373-00 кошти у розмірі 128047,22 грн, з яких 52989,00 грн - не мають достатнього економічного обґрунтування;

- включення позивачем до плати за послуги за 1 км за місяць (з ПДВ) витрат на виконання робіт, що не визначені нормативно-правовими актами, пов`язаними з сумісним підвішуванням повітряних ліній та телекомунікаційних мереж, а саме таких як: заміна обірваних в`язок проводів, перевірка стану ізоляції, заміна окремих пошкоджених ізоляторів, перевірка опору петлі "фаза-нуль" ПЛ напругою 380В, перетягування проводів у прогонах повітряних ліній, огляд повітряних ліній, призвело до завищення розміру плати за надані Послуги;

- за розрахунками відповідача встановлена позивачем плата за одиницю досліджуваної послуги завищена на: 123,61 грн. (298,70 - 175,09) у разі використання для сумісного підвісу ПЛ 0,4 кВ; 275,30 грн. (512,00 - 236,70) у разі використання для сумісного підвісу ПЛ 10(6) кВ (пункт 205 оскаржуваного рішення).

Матеріали справи свідчать про укладення ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та Фізичною особою - підприємцем Сидоруком В.І. договору про надання послуг №05373-00 від 28.04.2014р., предметом якого є послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач 0,4 кВ протяжністю 38,832 км, що знаходиться на балансі структурних одиниць власника.

Сторонами пунктом 2.1. договору визначено розмір плати за надання послуг за один кілометр повітряної лінії, яка складає 248,92 грн. в місяць.

Пунктом 2.3. договору передбачена можливість зміни вартості послуг, зокрема, у разі зміни суми витрат на технічне обслуговування повітряних ліній, зміни суми прибутку, впливу інших об`єктивних факторів.

При цьому відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами.

На момент виникнення та існування спірних правовідносин між позивачем та ФОП Сидоруком В.І. не існувало нормативно-правових актів, які б встановлювали Правила (Методику) формування ціни на спільне підвішування ПЛ, а відповідно, не існувало й переліку витрат, які мали б враховуватися під час її визначення.

На необхідність врахування зазначених обставин звернув увагу Верховний Суд в постанові від 01.10.2020р. у справі №908/540/19.

Так, Правила надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2018р. №853 "Про затвердження Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики" і набрали чинності 30.10.2018р. А Методика визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики затверджена наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018р. №622 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02.01.2019р. за №1/32972 набрала чинність 29.01.2019р.

Закон України "Про Антимонопольний комітет України" не покладає на Антимонопольний комітет України та його органи здійснення контролю у сфері застосування вільних цін і тарифів. Водночас за п.1 ч.2 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлення, зокрема, таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

Отже, зазначені органи можуть здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції і у встановленні та застосуванні вільних цін і тарифів.

Згідно з ч.1 ст.632 ЦК України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 190 ГК України встановлено, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Сторонами у даній справі, а також третьою особою не заперечується, що ціни, встановлені у договорі, укладеному між позивачем та третьою особою на надання послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередач є вільними.

При цьому для вільних цін граничний рівень рентабельності не встановлений.

Собівартість - це поточні витрати, пов`язані з виробництвом і реалізацією продукції.

З наведеного вбачається, що при формуванні ціни до неї включаються не тільки поточні витрати (тобто собівартість), а й частка прибутку (рентабельність).

У даному випадку, спірне рішення комітету не містить аналізу частини прибутку (нормативну рентабельність) як складової ціни, а здійснені лише розрахунки собівартості послуги, яка на думку відповідача невірно розрахована позивачем.

На підтвердження факту невірного розрахунку АМК вартості послуг, позивачем надано до господарського суду Висновок експерта з економічного дослідження №9574, виконаного судовим експертом Незалежного інституту судових експертиз Дєєвою Л.Є. (т.1, а.с.208-228).

Наданий висновок оцінений судом першої інстанції як такий, що його предметом є питання права, а тому не прийнятий до уваги судом.

Разом із тим, поставлене перед експертом питання містило необхідність з`ясування економічного обґрунтування та документального підтвердження встановленої позивачем вартості послуги з надання права обмеженого користування лініями електропередач.

При цьому, експертом зроблено, зокрема, висновок про те, що розрахунки, наведені в додатках до Рішення АМК не враховують низку показників трудовитрат та машиновитрат, а також робіт, надання яких передбачено нормативно - правовими актами, а розрахунок показника амортизації не відповідає встановленим нормам через застосування коригуючих коефіцієнтів.

Між тим, згідно з п.4.1 Статуту позивача основною метою (цілями) діяльності товариства є отримання прибутку.

Як було правильно зазначено місцевим господарським судом, для встановлення порушення у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з надання права обмеженого користування лініями електропередачі, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, відповідач повинен був встановити, у тому числі: ціну; складові ціни (собівартість та рентабельність); обґрунтувати та довести, що частка прибутку, яку отримує позивач (норматив рентабельності, рівень прибутковості) є завищеним, надмірним.

Тільки встановивши ці обставини можна зробити висновок про те, що ціна є несправедливою та такою, яка не могла бути встановленою за умови конкуренції.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем у спірному рішенні не обґрунтовано, чому ціна визначена позивачем є монопольно високою.

Стосовно доводів відповідача про те, що вартість послуги у розмірі 248,92 грн без ПДВ перевищує вартість ідентичної послуги позивача у розмірі 1,607 грн без ПДВ (19,28грн/рік/1кім) у 154,9 разів (стор 14 оскаржуваного рішення) та саме таке підвищення, доводить, що ціна за послугу є завищеною і такою, яка не могла би бути встановлена позивачем за умови конкуренції слід зазначити, що ціну у розмірі 1,607 грн. було визначено в 2011 році виходячи з норм Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, що не заперечується відповідачем, яка регулює відносини, що відрізняються від діяльності з підвішування телекомунікаційних мереж, та поширюється на державні підприємства, до яких позивач станом на 2014 рік не відносився.

При цьому, як вбачається з положень чинного законодавства України, під монопольно високою ціною слід розуміти ціну, встановлену суб`єктом господарювання, що займає монопольне становище на ринку як постачальник, продавець товару, надавач послуг, виконавець робіт, понад рівень ціни, що існував би за умови значної конкуренції на ринку, тобто ціна, рівень якої призвів або може призвести до порушення прав.

Однак, у даному випадку, висновки відповідача про те, що ФОП Сидорук В.І. змушений був би збільшити вартість своїх телекомунікаційних послуг або припинити діяльність у сфері цих послуг є недоведеними, а тому мають характер припущень, оскільки відділенням АМК не встановлювалися обставини наявності впливу розміру витрат ФОП Сидорука В.І. на отримання послуг від товариства. Зокрема, ним не досліджувалися обставини щодо наявності зменшення підприємцем вартості своїх послуг після закінчення дії договору укладеного з позивачем, враховуючи припинення здійснення ним оплат за цим договором.

Крім того, як зазначено вище, рішення АМК має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати мотиви його ухвалення.

Щодо досліджуваної справи, то відділ АМК, дослідивши ціну використання повітряних ліній електропередачі встановлену позивачем, мав би довести неможливість встановлення такої ціни за умов існування значної конкуренції на ринку, між тим, рішення АМК не містить порівняльного аналізу вартості одиниці послуги ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" з вартістю одиниці послуг решти суб`єктів господарювання, зокрема, в межах м. Дніпро тощо, а містить лише посилання на неможливість здійснення такого аналізу (п.233 Рішення АМК). Слід зазначити, що у відповідача була наявна інформація щодо кількості опор, протяжності лінії електропередач для цих опор та розрахунок, згідно з яким послуга позивача з надання права обмеженого користування лініями електропередачі для заявника на одну опору становила 9,87 грн, що давало можливість здійснити аналіз ціни з огляду на рівень ціни інших учасників ринку аналогічних послуг.

Крім цього, позивач обґрунтовано звернув увагу, що АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" було встановлено єдиний розмір плати для всіх інтернет-провайдерів, які використовують його лінії електропередачі для здійснення господарської діяльності, а не тільки для ФОП Сидорука В.І.

Підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч.1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, територіальним відділенням АМК неповно з`ясовані та не доведені обставини, які мають значення для справи, зокрема, у контексті дій позивача, які, на думку відповідача є зловживанням, а також не доведено обставин для визнання порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції саме за п.1 ч.2 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та застосування щодо нього заходу відповідальності (у вигляді штрафу).

Отже, місцевий господарський суд вірно зазначив, що АМК, як орган державної влади, не довів обставини, зазначені у його рішенні №54/11-р/к від 14.05.2020р. як підстави для визнання порушення п.1 ч.2 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не довів наявності елементів названого порушення.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення та правомірно встановивши обґрунтованість п.1 рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. №54/11-р/к, дійшов висновків про наявність підстав для скасування цього рішення у повному обсязі, пославшись на те, що з огляду на недоведення відповідачем вчинення порушення з боку позивача, у АМК були відсутні підстави для прийняття рішення по суті, у зв`язку з чим, провадження №09/04-03-1/16 повинно було бути закрито. Однак колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками господарського суду, вважає їх помилковими з огляду на те, що суд не наділений правом встановлювати, яке саме рішення повинно було бути прийнято відділенням АМК України за результатами розгляду ним справи №09/04-03-1/16, оскільки прийняття такого рішення відноситься до дискреційних повноважень АМК.

Таким чином, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення господарського суду в частині визнання недійсним п.1 рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. №54/11-р/к.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг про те, що висновки суду стосовно монопольного становища позивача, які вказані у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції суперечать резолютивній частині цього рішення знайшли своє підтвердження, що є підставою для задоволення апеляційних скарг у відповідній частині.

Разом із тим доводи АМК про те, що суд перебрав на себе функції щодо визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне становище на ринку, які здійснюються виключно органами АМК України, а також доводи підприємця про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які свідчать про зловживання AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" монопольним становищем, викладені ними в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Посилання на завищення позивачем витрат, понесених для надання послуги обмеженого користування лініями електропередач, що призвело до завищення її собівартості, а також на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не наведено конкретних підстав, зазначених у ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення відділення та про те, що суд не аналізував розрахунки відповідача щодо економічної необґрунтованості ціноутворення позивачем спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Доводи про те, що товариство може одноособово визначати умови обороту товару на ринку, зокрема встановлювати та утримувати ціни, які б неможливо було встановити за умови існування значної конкуренції на ринку, мають характер припущень, оскільки сама лише наявність у позивача такої можливості, без відповідних доказів, не свідчить про зловживання ним монопольним становищем.

Стосовно доводів апеляційної скарги третьої особи про те, що вільне ціноутворення на послуги позивача для інтернет-провайдерів було б допустимим, якби позивач не займав монопольне становище на даному ринку послуг у м. Верхівцеве слід зазначити, що під час формування ціни на відповідні послуги, укладаючи договори про надання послуг з ФОП Сидоруком В.І. тощо, позивач не знав і не міг знати, що його буде визнано особою, яка займає монопольне становище, при цьому, у будь якому випадку, формування ціни, за приписами чинного законодавства України (зокрема, згідно із Законом України "Про ціни і ціноутворення") не ставиться у залежність від того чи займає особа монопольне становище, відтак такі доводи скаржника ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм права.

Твердження третьої особи про відсутність у позивача підстав для включення у розрахунок вартості послуг всіх витрат на амортизацію електричних мереж, витрат на виконання робіт, що пов`язані із сумісним підвісом мають декларативний характер, оскільки не підтвердженні належними доказами.

При цьому посилання на те, що зазначені витрати підлягали включенню у тариф на передачу та постачання електричної енергії ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" є помилковими, оскільки тарифом не передбачені витрати саме на виконання обслуговування ліній електропередач, які використовувалися замовником. Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі від 25.10.2015р. №11390/172/61-15 у відповідь Антимонопольному комітету України зазначила, що тариф на передачу та постачання електричної енергії не включає витрати, пов`язані з використанням електричних мереж електрокомпанії для сумісного підвісу (т.2, а.с.28-31).

Крім того, скаржниками не спростовані доводи позивача про понесення ним додаткових витрат у зв`язку з наданням послуг щодо права обмеженого користування лініями електропередач.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів апелянта суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують викладених вище висновків суду.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційних скарг.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку, колегія суддів оцінивши докази у їх сукупності, встановивши, що рішення суду прийнято при невідповідності висновків, викладених у цьому рішенні, встановленим обставинам справи та при неправильному застосуванні судом норм матеріального права, колегія суддів виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційних скарг, з підстав, викладених в п. 3.3. даної постанови, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг та про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним п.1 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. №54/11-р/к. В решті рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

З огляду на те, що відділенням АМК та ФОП Сидоруком В.І. не доведено порушень Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" вимог антимонопольного законодавства, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг слід покласти на скаржників.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Фізичної особи-підприємця Сидорука Валерія Івановича - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022р. у справі №904/4227/20 в частині визнання недійсним п.1 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.2020р. №54/11-р/к - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2022р. у справі №904/4227/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.03.2023р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд