ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 березня 2023 р. Справа № 902/1115/22

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарафіна С.О., розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали по справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Якимівський Граніт" (вул. Театральна, 68А, с. Якимівка, Вінницька обл., 22622; )

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Представники сторін:

заявника: Бабенко Ю.В., адвокат

В С Т А Н О В И В :

01.11.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 17.10.2022 року про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт".

Ухвалою від 04.11.2022 року прийнято вказану вище заяву до розгляду та призначено підготовче засідання на 07.12.2022 року.

05.12.2022 року до суду від боржника надійшов відзив б/н та б/д на заяву про банкрутство, згідно якого боржник визнає наявну перед ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 400 000,00 грн.

Ухвалою від 07.12.2022 року підготовче засідання відкладено на 07.02.2023 року.

Ухвалою від 07.02.2023 року підготовче засідання відкладено на 14.03.2023 року. Витребувано від боржника письмове пояснення та докази на підтвердження отримання від ОСОБА_1 коштів боржником ТОВ "Якимівський Граніт" через керівника Мельника А.М.

22.02.2023 року до суду від боржника, на виконання вимог ухвали суду, надійшло пояснення б/н від 17.02.2023 року щодо отримання коштів боржником, разом з підтверджуючими доказами.

28.02.2023 року до суду від представника ініціюючого кредитора надійшло клопотання/заява б/н від 28.02.2023 року

Ухвалою від 03.03.2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Ю.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою програмного забезпечення "EasyCon". Ухвалено забезпечити участь представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Ю.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1115/22, яке відбудеться 14.03.2023 року - 11:00 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області, з використання системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

В судове засідання на визначену дату з`явилась представник ініціюючого кредитора. Боржник повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 13.03.2023 року до суду від ТОВ "Гранрозробка" надійшла заява № 186 від 13.03.2023 року, в якій заявник просить суд: залучити ТОВ "Гранрозробка" у якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; перенести судовий розгляд справи, призначений на 14.03.2023 року на 11:00, на іншу дату для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи і надати свої пояснення, аргументи, документальне підтвердження, а також для направлення уповноваженого представника в судове засідання.

Представник ініціюючого кредитора щодо задоволення даної заяви заперечила.

Суд, розглянувши заяву ТОВ "Гранрозробка" № 186 від 13.03.2023 року про залучення останнього у якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; та про відкладення розгляду справи, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасника справи, дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Так, вказана заява, окрім іншого, мотивована тим, що ТОВ "Гранрозробка" являється кредитором ТОВ "Якимівський граніт". Згідно рішення Господарського суду Вінницької області від 09.02.2023 року у справі № 902/1152/22 позов ТОВ "Гранрозробка" до ТОВ "Якимівський граніт" задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Якимівський граніт" 1 051 914,17 грн. заборгованості, у тому числі 640 576,00 грн. основного боргу, 130 002,82 грн. пені, 78 301,82 грн. 15% річних, 196 627,77 грн. інфляційних втрат, 6 405,76 грн. штрафу; 18 904,22 грн. витрат на сплату судового збору та 29 991,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На думку заявника, ініціювання позову у справі № 902/1115/22 було викликано тим, що керівництво ТОВ "Якимівський граніт" намагається уникнути відповідальності за свої невиконані зобов`язання, а грошова позика являється штучним способом реалізації таких планів боржника.

ТОВ "Гранрозробка" зацікавлене у перебігу справи № 902/1115/22, оскільки рішення у даній справі може кардинально вплинути на права та свободи підприємства, зокрема можливість у майбутньому отримати грошові кошти у розмірі 1 051 917,17 грн.

У справі № 902/1115/22 існують важливі аспекти, що потребують аналізу та пояснень також зі сторони ТОВ "Гранрозробка". Розгляд даної справи без участі товариства призведе до порушення балансу інтересів зацікавлених осіб, принципів справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 2, 4, 7, 11, 50 ГПК України, ТОВ "Гранрозробка" просить залучити його у якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; перенести судовий розгляд справи, призначений на 14.03.2023 року на 11:00, на іншу дату для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи і надати свої пояснення, аргументи, документальне підтвердження, а також для направлення уповноваженого представника в судове засідання.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Згідно п. 1, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Поряд з цим слід зауважити, що із втратою Законом про банкрутство чинності відповідні зміни до ГПК України внесені не були.

Відтак, Суд вважає, що при застосуванні судом норм ГПК України, під час розгляду справ про банкрутство, які містять посилання на Закон про банкрутство, який втратив чинність, з урахуванням частини 3 статті 3 ГПК України та пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 № 4-зп (у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення частини п`ятої статті 94 та статті 160 Конституції України), з 21.10.2019 підлягають застосуванню саме норми КУ з процедур банкрутства.

Згідно преамбули КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ст. 1 КУ з процедур банкрутства, сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Аналізуючи наведені приписи закону, суд приходить до висновку, що залучення судом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, можливе до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, тобто розгляду справи в порядку позовного провадження.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт" у справі № 902/1115/22 розглядається судом як справа про банкрутство, відповідно до положень КУ з процедур банкрутства.

При цьому, суд зауважує, що положеннями КУ з процедур банкрутства не передбачено залучення до участі у справі про банкрутство третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, про що просить ТОВ "Гранрозробка" у заяві № 186 від 13.03.2023 року.

Водночас, склад учасників провадження у справі про банкрутство визначені КУ з процедур банкрутства, про що зазначено вище.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для залучення ТОВ "Гранрозробка" до участі у справі № 902/1115/22 про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

З огляду на наведені вище обставини та положення закону, заява ТОВ "Гранрозробка" № 186 від 13.03.2023 року задоволенню не підлягає.

При цьому, суд наголошує, що ТОВ "Гранрозробка" не позбавлене права звернутись до суду з кредиторською заявою про визнання грошових вимог до боржника, в межах справи № 902/1115/22 про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт", в порядку визначеному КУ з процедур банкрутства.

Судом було продовжено розгляд справи.

Так, в ході розгляду справи представник ініціюючого кредитора надала пояснення щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт", підтримала її вимоги та просила задоволити.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та надані докази, заслухавши пояснення представника ініціюючого кредитора, встановив наступне.

За змістом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та матеріалів справи, вбачається, що 02.11.2021 року між фізичною особою ОСОБА_1 (Позикодавець) та ТОВ "Якимівський Граніт" (Позичальник) укладено договір грошової позики № 02.11.21, за умовами якого, Позикодавець передає Позичальнику кошти у розмірі 400 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути зазначену суму у термін, встановлений п. 2.1. даного Договору.

Кошти надаються чотирма траншами: 1- 02.11.2021 року - 150 000,00 грн., 2 - до 05.11.2021 року - 50 000,00 грн., 3 - до 10.12.2021 року - 100 000,00 грн., 4 - до 05.01.2022 року - 100 000,00 грн. (п. 1.2. договору).

Кошти надаються через директора ТОВ "Якимівський граніт" Мельника Анатолія Миколайовича для ведення господарської діяльності товариства (п. 1.3. договору).

Договір безвідсотковий. Сторони дійшли згоди про відсутність відсотків, комісій та інших платежів за користування позикою (п. 1.4. договору).

Позика надасться на термін до 02.10.2022 року. Даний термін може бути продовжений за письмовою угодою Сторін. Позичальник може повернути позику раніше терміну, вказаного у п. 2.1. (п.п. 2.1., 2.2. договору).

Кошти за позикою надаються у готівковій формі (п. 3.1. договору).

Позичальник складає розписки про отримання коштів у розмірах і в термін, вказаний у п. 1.2 даного Договору, та передає їх Позикодавцю (п. 3.2. договору).

Позичальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня закінчення строку, який зазначений у п. 2.1 Договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 Договору. Позика повертається у готівковій формі Позикодавцю. (п.п. 4.1., 4.2. договору).

Згідно п. 5.1. договору, при порушенні строку повернення позики, який вказаний у п. 4.1 Договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 4 000,00 грн., а також пеню у розмірі облікової ставки НБУ від загальної суми позики, зазначеної у п. 1.1 Договору, за кожний день прострочення, починаючи з 31-го дня прострочення і закінчуючи днем повного повернення позики.

Договір набуває законної сили з моменту передачі коштів Позикодавцем Позичальнику та розписок Позичальником. Строк дії Договору вказаний у п. 2.1 Договору (п. 8.1. договору).

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору, які були вчинені під час його дії (п. 8.2. договору).

Повернення позики відбувається виключно у грошовій формі без можливості укладання угоди про відступне чи про переведення права вимоги. Припинення Позикодавця означає передачу його прав за цим Договором правонаступнику (п. 8.4. договору).

Так, на виконання умов договору грошової позики від 02.11.2021 року ОСОБА_1 надала ТОВ "Якимівський Граніт" через директора ТОВ "Якимівський Граніт" Мельника А.М. грошові кошти в загальному розмірі 400 000,00 грн., про що були складені відповідні розписки про отримання коштів за підписом останнього: № 1 від 02.11.2021 року про отримання коштів в сумі 150 000,00 грн., для господарських потреб підприємства; № 2 від 03.11.2021 року про отримання коштів в сумі 50 000,00 грн., для господарських потреб підприємства; № 3 від 06.12.2021 року про отримання коштів в сумі 100 000,00 грн., для господарських потреб підприємства; № 4 від 04.01.2022 року про отримання коштів в сумі 100 000,00 грн., для господарських потреб підприємства.

Надходження грошових коштів в загальному розмірі 400 000,00 грн. на рахунок ТОВ "Якимівський Граніт" підтверджується даними оборотно-сальодової відомості по рахунку 6851 за листопад 2021 року - січень 2022 року та карткою рахунку 6851 за листопад 2021 року - січень 2022 року (із зазначенням: ОСОБА_1 , фінансова допомога № 02.11.21).

Поряд з цим, в порушення умов договору грошової позики № 02.11.21 від 02.11.2021 року, ТОВ "Якимівський Граніт" у визначений договором строк грошові кошти ОСОБА_1 не повернув, в зв`язку з чим заборгував останній 400 000,00 грн.

Посилаючись на наведені обставини заявник просить суд: відкрити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт"; та визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Якимівський Граніт" в розмірі: 24 810,00 грн. (судовий збір), 60 300,00 грн. (авансування грошової винагороди арбітражного керуючого) - 1 черга задоволення; 400 000,00 грн. (заборгованість боржника за договором грошової позики №02.11.21 від 02.11.2021 року) - 4 черга задоволення; 4 000,00 грн. (штраф на порушення строку повернення коштів за договором грошової позики № 02.11.21 від 02.11.2021 року) - 6 черга задоволення.

Обставини викладені у заяві підтверджуються наданими доказами.

Боржник у відзиві б/н та б/д на заяву про банкрутство, зазначає про визнання наявної перед ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 400 000,00 грн.

Також, у відзиві боржник повідомляє, що на дату формування відзиву у ТОВ "Якимівський граніт" наявна заборгованість перед наступними підприємствами: ТОВ "Гранрозробка" за надані послуги роботи екскаватора - 640 000,00 грн.; ПП "Боплід" 150 000,00 грн. за послуги по перевезенню землі, гірничої маси; ТОВ "Ол Акс Україна" 80 000,00 грн. за поставлені броневі плити; АТ КБ "Приватбанк" 260 000,00 грн, тіло кредиту; заборгованість перед керівником боржника - Мельником А.М. у розмірі 851 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги.

Заборгованість перед органами ДПС та з виплати заробітної плати відсутня.

Щодо наявності у ТОВ "Якиміський граніт" майна, то будь-яке майно відсутнє, наявна лише дебіторська заборгованість підприємств в сумі 1 671 000,00 грн.

Рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах відсутні. Боржник діяльність, пов`язану з державною таємницею не веде.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.ст. 525, ч. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що станом на момент проведення підготовчого засідання у цій справі, матеріали справи не містять доказів щодо сплати заборгованості боржником перед ОСОБА_1 в розмірі 400 000,00 грн., що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором грошової позики № 02.11.21 від 02.11.2021 року.

Наведені вище обставини стали підставою звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Якиміський граніт".

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Приписи ст. 1 КУзПБ, передбачають, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 39 КУзПБ, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо : вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі судом не встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Частина 13 ст. 39 КУзПБ, передбачає, що процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 44 цього Кодексу, одночасно з постановленням ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 44 КУзПБ, процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Також, частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2022 року у справі № 910/430/22, наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, на думку Верховного Суду, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Судом встановлено, що заборгованість в загальному розмірі 400 000,00 грн Боржником не погашена та не спростована.

При цьому, у відзиві Боржником, серед іншого, визнано згадану заборгованість перед ОСОБА_1 ; та повідомлено про відсутність фінансової можливості сплатити заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 грошові вимоги в розмірі 400 000,00 грн боргу - є обґрунтованими і підтверджені наданими доказами та підлягають визнанню, а представлені матеріали є достатніми для відкриття провадження у справі № 902/1115/22 про банкрутство ТОВ "Якиміський граніт" та введення процедури розпорядження майном боржника на 170 календарних днів.

Поряд з цим, оскільки в силу ст. 1 КУ з процедур банкрутства до грошового зобов`язання не включаються неустойка (штраф, пеня) - вимоги до боржника в частині 4 000,00 грн. штрафу, судом на момент відкриття провадження у даній справі - не розглядаються.

Крім того, визнанню підлягають вимоги кредитора в розмірі 24 810,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн - авансування на депозитний рахунок суду грошової винагороди арбітражного керуючого, з огляну на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 року у справі № 904/4387/19, викладені такі правові висновки.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Також, суд звертає увагу на необхідність призначення розпорядника майна боржника у цій справі.

В силу п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаних приписів законодавства, ініціюючим кредитором додано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, заяву арбітражного керуючого Демчана О.І. про згоду на участь у справі про банкрутство ТОВ "Якиміський граніт".

За змістом ч. 3 ст. 28 КУзПБ, розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі: 1) які є заінтересованими особами у цій справі; 2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років; 3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 4) які мають конфлікт інтересів; 5) які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження; 6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.

До призначення арбітражним керуючим особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до осіб, зазначених у цій частині.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 44 КУзПБ, про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви арбітражного керуючого Демчана О.І., останній не є заінтересованою особою у цій справі; управління боржником раніше не здійснював; до категорії осіб, визначених у ч.2 ст. 11 КУ з процедур банкрутства не належить. На виконання вимог ч.3 ст. 28 КУ з процедур банкрутства, арбітражний керуючий зазначає, що не є заінтересованою особою у цій справі; не здійснював раніше управління цим боржником - юридичною особою; не має конфлікту інтересів у даній справі; не здійснював раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження.

Також, до поданої заяви, арбітражним керуючим додано, зокрема, копії Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1732 від 11.11.2015 року; договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків № ДЦВАК/049/22 від 18.01.2022 року.

Враховуючи викладене, суд дослідивши подану заяву про згоду на участь у справі про банкрутство та надані докази, дійшов висновку про задоволення цієї заяви та призначення розпорядником майна ТОВ "Якиміський граніт" арбітражного керуючого Демчана О.І.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 9, 28, 30, 39, 41, 44 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 122, 169, 196, 232, 234, 235, 236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відкрити провадження у справі № 902/1115/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Якимівський Граніт" (вул. Театральна, 68А, с. Якимівка, Вінницька обл., 22622; ).

2. Визнати вимоги кредитора - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Якимівський Граніт" (вул. Театральна, 68А, с. Якимівка, Вінницька обл., 22622; ) в розмірі 400 000,00 грн - заборгованості; 24 810,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн - авансування на депозитний рахунок суду грошової винагороди арбітражного керуючого.

3. Ввести процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Якимівський Граніт" (вул. Театральна, 68А, с. Якимівка, Вінницька обл., 22622; ) у справі № 902/1115/22 на 170 календарних днів, до 31.08.2023 року.

4. Задоволити заяву арбітражного керуючого Демчана О.І. про згоду на участь у справі про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт".

5. Призначити розпорядником майна ТОВ "Якимівський Граніт" арбітражного керуючого: Демчан Олександр Іванович (Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1732 від 11.11.2015 року (адреса: вул. Симона Петлюри, 16/108, оф. 17, м. Київ, 01032; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ).

Встановити грошову винагороду арбітражного керуючого Демчана О.І. за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

6. Зобов`язати розпорядника майна:

- розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку;

- вести реєстр вимог кредиторів;

- повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог;

- вживати заходів для захисту майна боржника;

- проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника;

- виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства;

- скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань;

- надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

- надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі;

- за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів;

- виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом України з процедур банкрутства.

Протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення господарських товариств або участь в інших господарських товариствах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід зі складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника; відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.

Керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про: участь боржника в об`єднаннях, асоціаціях, спілках, холдингових компаніях, промислово-фінансових групах чи інших об`єднаннях юридичних осіб; передачу нерухомого майна в оренду; одержання позик (кредитів).

З моменту відкриття провадження у справі:

- пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, та в межах провадження у справі;

- пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства;

- арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

- корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства;

- задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки у майні боржника у зв`язку з виходом із складу його учасників забороняється;

- рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

7. Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Зобов`язати розпорядника майна повідомити відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна про запровадження мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію не поширюється на: вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення; будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник; процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності; задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому КУзПБ; задоволення вимог кредиторів шляхом звернення стягнення на предмет обтяження, що забезпечує виконання зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - сторони генеральної угоди відповідно до вимог статті 94 КУзПБ.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

8. Вжити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

У процедурі розпорядження майном, заборонити боржнику без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування та обрання комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено Кодексом України з процедур банкрутства та здійснювати продаж істотних активів боржника.

9. Розпоряднику майна подати до суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів до 04.05.2023 року.

10. Розпоряднику майна скласти реєстр вимог кредиторів та подати його в попереднє засідання суду.

11. Призначити попереднє засідання у справі № 902/1115/22 на 19 червня 2023 р. - 14:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м.Вінниця, 21018, зал № 6).

12. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі у судовому засіданні згідно ч.ч. 1-4 ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

13. Розпоряднику майна не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі № 902/1115/22 про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт" провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

14. З метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі № 902/1115/22 про банкрутство ТОВ "Якимівський Граніт" на офіційному веб-порталі судової влади України.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство повинне містити ім`я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, найменування та адресу господарського суду, номер справи, дату офіційного оприлюднення повідомлення, відомості про розпорядника майна (ім`я, місцезнаходження), строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника.

15. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні поштові адреси: арбітражному керуючому Демчану О.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ОСОБА_1 - адвокату Карасюку О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представнику ОСОБА_1 - адвокату Бабенко Ю.В. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; представнику ТОВ "Якимівський Граніт" - керівнику Мельнику А.М. - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) - ; Вінницькому ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - ; Оратівському ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - ; ГУ ДПС у Вінницькій області - , ; Оратівському районному суду Вінницької області - ; Вінницькому районному суду Вінницької області - .

Згідно ч. 12 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "Якимівський Граніт" (вул. Театральна, 68А, с. Якимівка, Вінницька обл., 22622)

3 - ТОВ "Гранрозробка" (вул.Молодіжна, 8, с. Поліське, Житомирська обл., 11555)