СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Харків Справа № Б-50/232-09

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О., суддя Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.

та представників учасників справи:

арбітражний керуючий Черкасов С.А. ; від кредитора АТ ПроКредит Банк Грішина Н.О.; інші представники не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А. на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року (повний текст складено 18.11.2022 року),

за заявою ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А. до ТОВ "Совберг", Державного реєстратора Шкарівської сільради Білоцерківського району Київської області Лужецького Д.Л. та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів ТОВ "АСА Сістемс",

про визнання незаконними дій та скасування рішення державного реєстратора

у справі Б-50/232-09

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

До господарського Харківської області суду надійшла позовна заява ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А. про визнання дій незаконними, визнання недійсними та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про реєстрацію права власності (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог), в якій ліквідатор просив суд, зокрема: визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецького Дмитра Леонідовича від 13.03.2020 № запису 51603102 про реєстрацію права власності на Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-км дороги Личанка-Горбовичі, 1, за товариством з обмеженою відповідальністю "АСА Сістемс" (); скасувати запис № 35923816 від 11.03.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права власності на Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-км дороги Личанка-Горбовичі, 1, за товариством з обмеженою відповідальністю "АСА Сістемс" (), внесений державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Дмитром Леонідовичем; залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "АСА Сістемс" (, адреса: 08122, Київська обл., Києва-Святошинський район, село Шпитьки, вулиця 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1).

Ухвалами господарського суду від 16.06.2020 року та 22.06.2020 року, зокрема, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ТОВ "АСА Сістемс", а на стороні позивача - АТ "ПроКредит Банк".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної позовної заяви ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А.

Ліквідатор ТОВ "Лекском" арбітражний керуючий Черкасов С.А., не погодившись з вищезазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив спірне рішення скасувати та прийняте нове - про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на необґрунтованість оспорюваного рішення, його незаконність та неповне з`ясування судом при його ухваленні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, ліквідатор зазначає наступне:

- у державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецького Д.Л. були відсутні законні підстави для реєстрації 04.03.2020 року за ТОВ Совберг права власності на спірне нерухоме майно на підставі висновку щодо технічної можливості об`єднання нерухомого майна №330619, виданого 03.06.2019 року ТОВ БТІ оформлення землі на нерухомості, а також були відсутні законні підстави для реєстрації 11.03.2022 року за ТОВ Аса Сістемс права власності на зазначене нерухоме майно;

- судом першої інстанції при винесення спірного рішення залишено поза увагою той факт, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року у справі Б-50/232-09, якою витребувано спірне майно з володіння ТОВ Совберг, визнано за ТОВ Лекском вправо власності на чотири об`єкта нерухомості, а з 04.03.2020 року за означеною юридичною особою зареєстровано право власності лише на один об`єкт - спірний об`єкт нерухомості, який утворився внаслідок незаконного об`єднання ТОВ Совберг чотирьох об`єктів;

- виконати ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року у справі Б-50/232-09, якою витребувано спірне нерухоме майно з володіння ТОВ Совберг та визнано за ТОВ Лекском право власності на нерухоме майно неможливо у зв`язку з відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначених в означеній ухвалі чотирьох об`єктів нерухомості;

- факт задоволення означеної позовної заяви ліквідатора матиме наслідком відновлення права власності за ТОВ Совберг на спірні нежитлові будівлі (виробничо складська будівля) та дасть можливість виконати ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 року у справі № Б-50/232-09 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від кредитора АТ "ПроКредит Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу ліквідатора, проте, при розкриванні поштового відправлення означеного відзиву, було виявлено не повний комплект відзиву на апеляційну скаргу, про що було складено відповідний акт №13-35/ Б-50/232-09 від 06.02.2023 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 року у справі №Б-50/232-09 було, зокрема, призначено означену справу до розгляду на 06.032023 року о 14:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 131.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від кредитора - АТ "ПроКредит Банк" надійшла заява про проведення судового засідання в даній справі призначеного на 06.03.2023 року о 14:00 год в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Ліквідатор в судовому засіданні надав пояснення та доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оспорюване рішення скасувати та ухвали нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Представник кредитора - АТ "ПроКредит Банк" в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав заявлену ліквідатором апеляційну скаргу, просив суд скаргу задовольнити, а оспорюване рішення скасувати.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися, в тому числі, не приєдналися до участі в режимі відеоконференції, але були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні обставини.

У процедурі банкрутства ТОВ Лекском 12.07.2016 року був проведений аукціон з продажу нерухомого майна ТОВ Лекском - нежитлових приміщень аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, розташованого за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд 1.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2017 року задоволено частково заяву кредитора ПАТ ПроКредит Банк та визнано недійсними результати аукціону з продажу нерухомого майна банкрута, оформлений протоколом від 12.07.2016 року №100080616/1, визнано недійсним укладений за результатами аукціону договір купівлі-продажу майна від 12.07.2016 року.

Після проведення 12.07.2016 року спірного аукціону, власник нежитлових приміщень аграрно-промислового молочно-товарного комплексу неодноразово змінювався, зокрема, власником вказаних приміщень виступало ТОВ Сазон (ТОВ Лексінг), яке відчужило вказане нерухоме майно ТОВ Совберг.

Рішенням господарського суду Харківської області 10.09.2019 року у справі №Б-50/232-09 витребуване з володіння ТОВ "Совберг" нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, 1а-г: виробничо-складська будівля літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., будівля складу літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., адміністративна будівля літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, будівля складу літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., та передано їх ліквідатору ТОВ Лекском; визнано за ТОВ Лекском право власності на зазначені будівлі (далі- спірне майно, майно).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року встановлений факт зміни новим власником - ТОВ "Совберг"- характеристик майна, здійснення поділу майна на частини, які були зареєстровані за новими адресами, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 157291275 від 22.02.2019 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 року вищезазначену ухвалу скасовано, але Верховним Судом 05.02.2020 року за наслідками розгляду касаційної скарги АТ ПроКредит Банк вищезазначену постанову Східного апеляційного господарського суду скасовано та залишено в силі ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року, якою витребувано вищенаведене нерухоме майно з володіння ТОВ "Совберг" та визнано за ТОВ "Лекском" право власності на вказане вище нерухоме майно.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ТОВ Совберг(Відповідач-1) на дату реєстрації права власності 04.03.2020 року не був власником спірного нерухомого майна, а отже не міг володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, в тому числі здійснювати дії щодо об`єднання нерухомого майна та реєстрації права власності на таке нерухоме майно, оскільки власником спірного нерухомого майна є ТОВ Лекском.

Крім того, судом першої інстанції наголошено, що судовими рішеннями у справі №911/731/18, яка пов`язана з цією справою №Б-50/232-09, було встановлено наступні обставини.

ТОВ "Аса Сістемс" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ТОВ "Совберг" про звернення стягнення на спірне нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №2351 від 07.12.2017 року шляхом передачі у власність іпотекодержателю - ТОВ "Аса Сістемс", в рахунок погашення частини заборгованості за договором позики №80/17 від 01.03.2017 року, визнання за ТОВ "Аса Сістемс" право власності на зазначене нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Київської області у справі №911/731/18 від 12.07.2018 року вищезазначені позовні вимоги задоволено, проте постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 року зазначене рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Аса Сстемс" відмовлено.

Північним апеляційним господарським судом встановлено, що власником спірного майна: Аграрно промислового молочно-товарного комплексу, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1-й км дороги Личанка-Горбовичи, будинок 1, як в цілому, так і окремих його частини, поділених ТОВ Совберг, є ТОВ Лекском з 08.11.2005 року.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, ТОВ Сазон не набуло права власності на спірне майно і таке право не могло в подальшому перейти на користь ТОВ Совберг, а відтак останнє було позбавлено права розпоряджатись цим нерухомим майном, в тому числі і передавати його в іпотеку ТОВ Аса Сістемс на підставі іпотечного договору №2351 від 07.12.2017 року.

Постановою від 13.09.2022 року Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Аса Сістемс" та залишення без змін оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції від 22.06.2022 року.

Отже, за висновками апеляційного господарського суду, встановлені судом вищенаведені обставини справи №911/731/18 є преюдиційними для розгляду даної справи та в силу приписів ст. 75 ГПК України не потребують доказуванню.

Позовні вимоги в суді першої інстанції обґрунтовані тим, що дії ТОВ Совберг щодо реєстрації права власності на зазначений Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс на підставі висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна №330619 від 03.06.2019 року, є незаконними, оскільки ТОВ Совберг на дату реєстрації права власності 04.03.2020 року не був власником зазначеного нерухомого майна, а отже не міг володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, в тому числі здійснювати дії щодо об`єднання нерухомого майна та реєстрації права власності на таке нерухоме майно, а отже такі дії ТОВ Совберг є незаконними. Власником зазначеного нерухомого майна є ТОВ Лекском, що підтверджено ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року, яка набрала законної сили.

Позивач зазначає, що проведена державним реєстратором Лужецьким Д.Л. 04.03.2020, номер запису про право власності 35854998 реєстрація права власності за ТОВ Совберг на спірне нерухоме майно: Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс, на підставі висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна № 330619, виданий 03.06.2019 року ТОВ БТІ оформлення землі та нерухомості - здійснена за відсутності правових підстав, а отже дії державного реєстратора Лужецького Д.Л. є незаконними та підлягають скасуванню.

Проведена державним реєстратором Лужецьким Д.Л. 11.03.2020, номер запису про право власності 35923816 реєстрація права власності за ТОВ Аса Сістемс на нерухоме майно: Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-км дороги Личанка-Горбовичі, 1, здійснена за відсутності правових підстав, а отже дії державного реєстратора Лужецького Д.Л., на переконання позивача, також є незаконними та підлягають скасуванню.

Третя особа - ТОВ "АСА Сістемс" - в суді першої інстанції заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість фактичної зміни предмету позову не у спосіб, передбачений ГПК України, а також недотримання позивачем вимог ст.ст. 73-79 ГПК України щодо надання належних, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Третя особа - АТ "ПроКредит Банк" - в суді першої інстанції підтримав заяву ліквідатора в повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що його не спростовують, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до змісту ухвали Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 ТОВ Совберг (відповідач у справі №911/731/18 та у даній справі №Б-50/232-09) було залучено до розгляду заяви ліквідатора ТОВ Лекском про витребування з незаконного володіння ТОВ Совберг спірного нерухомого майна згідно з ухвалою від 04.12.2018, отже ТОВ Совберг приймало участь у розгляді вищезгаданої заяви про витребування спірного нерухомого майна і мало можливість скористатися наданими йому процесуальними правами для доведення власних заперечень проти заявлених ліквідатором вимог.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Рішення суду про визнання права власності, прийняте за результатами розгляду позову, поданого в порядку ст. 392 ЦК України, є правозахисним актом, і спрямоване на захист наявного у заявника права власності.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Відповідний висновок міститься у постанові КГС ВС від 24.01.2020 року у справі №910/10987/18.

Відповідно до статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи означене у державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецького Д.Л. були відсутні законні підстави для реєстрації 04.03.2020 року за ТОВ Совберг права власності на нерухоме майно: Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-км дороги Личанка-Горбовичі, 1, а також були відсутні законні підстави для подальшої реєстрації 11.03.2020 року за ТОВ Аса Сістемс права власності на зазначене нерухоме майно.

Проте, як вірно було зазначено судом першої інстанції, на момент розгляду даної справи в Господарському суді Харківської області, рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 року, на підставі якого державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ "Аса Сістемс", було скасовано.

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Разом з тим, системне тлумачення статей 328 ЦК України, статей 2, 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17 та Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 вказаного Закону у редакції, чинній на час вчинення запису).

Судом першої інстанції було зазначено, що на день постановлення спірного рішення єдиним рішенням, яке набрало законної сили, щодо права власності на спірне нерухоме майно є ухвала Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року у справі №Б-50/232-09, якою витребувано спірне нерухоме майно з володіння ТОВ "Совберг" та визнано за ТОВ Лекском право власності на це спірне нерухоме майно.

Означене слід розуміти так, що рішення суду про витребування з володіння відповідача (чів) нерухомого майна (незалежно від того, у порядку яких статей ЦК України відбувається таке витребування) саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, яке раніше було зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем - ТОВ "Совберг".

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що для внесення на підставі такого рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, позивачу не потрібно за окремою позовною вимогою скасовувати запис про таку реєстрацію за відповідачем (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 99) і від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (п.п.46-51).

Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, Позивачем в суді першої інстанції не доведено суду, у відповідності до приписів ст. 392 ЦК України, що власнику вищевказаного нерухомого майна, створюються перешкоди в реєстрації цього майна, не надано доказів того, що після рішень суду про визнання за позивачем права власності на майно та відмові у визнанні права власності на майно за ТОВ "Аса Сістемс", його право оспорюється або не визнається іншою особою, або позивачем були втрачені документи, які засвідчує його право власності на вищевказане нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо обраного способу захисту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

За частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

Реалізуючи, передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Тобто існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання стосовно захисту порушених прав за змістом якого підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Вищевказане визначає, що об`єктом захисту повинно бути порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

За змістом положень процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.

Державна реєстрація права власності - це не підстава набуття права, а засвідчення державною вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не є вірним і розумінні вищезазначених приписів чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, в обґрунтування порушеного права власника заявник посилається на рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності позивача від 22.06.2020 року за №52758724 на спірне майно у вигляді агропромислового молочно-товарного комплексу, оскільки таке право належить ТОВ Аса Сістемс на підставі судового рішення у справі №911/731/18 від 12.07.2018.

Разом з тим, рішення господарського суду Київської області у справі №911/731/18 від 12.07.2018 року було скасоване постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 року, в задоволенні відповідного позову ТОВ "Аса Сстемс" було відмовлено за мотивами того, що власником спірного майна- Аграрно промислового молочно-товарного комплексу, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1-й км дороги Личанка-Горбовичи, будинок 1, як в цілому, так і окремих його частини, поділених ТОВ Совберг - є ТОВ Лекском з 08.11.2005 року.

Проте, після такої події Позивач з вимогою до державного реєстратора не звертався, отже на момент звернення до суду із даним позовом його право взагалі не було порушено.

Щодо вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права власності, колегія суддів зазначає, що з 16.01.2020 року законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідний висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 906/516/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19.

Враховуючи вищезазначене, а також факт відсутності обставин, які б підтверджували наявність порушеного права позивача - ліквідатора ТОВ "Лекском" в інтересах боржника, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

За таких підстав рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №Б-50/232-09 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А. на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року (повний текст складено 18.11.2022 року) у справі № Б-50/232-09 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2022 року у справі №Б-50/232-09 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Черкасова С.А.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.А. Істоміна