РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.03.2023Справа № 910/14587/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця Ващенко Інни Василівни ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай-транс» (вул. Закревського, буд. 21, м. Київ, 02217), про визнання укладеним на новий строк договору,

За участю представників:

від позивача - Попов А.Г.;

від відповідача - Ковтунець Ю.С.;

від третьої особи - Яковенко А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Ващенко Інна Василівна (далі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі-відповідач) про визнання договору укладеним на новий строк.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2019 року №ДНП-2019-03/17 про надання в експлуатацію майданчика для паркування та угоди №9 від 30.05.2019 року про зміну сторони договору від 04.03.2019 року № ДНП-2019-03/17 (надалі - договір) Київтранспарксервіс передав за плату ФОП Ващенко в експлуатацію 152 (137+15) місць для паркування транспортних засобів, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Оболонський р-н, вул. Бережанська (між буд. №9 та №15).

Відповідно до п. 7.2. договору, Позивач має переважне право на укладення нового договору про надання права на експлуатацію визначеного даним договором майданчика для паркування.

Позивач листом від 22.11.2022 року повідомив Відповідача про своє бажання скористатися своїм переважним правом на укладення з 01.01.2023 по 31.12.2025 року нового договору на умовах, що і інші аналогічні договори, що наразі укладаються КП «Київтранспарксервіс», на право на експлуатацію вказаного паркувального майданчика.

Разом із листом Позивач надіслав Відповідачу підписаний зі свого боку договір на новий строк із пропозицією Відповідачу підписати його та акт прийому-передачі.

Лист та договір були надіслані двічі: рекомендованим листом 26.11.2022 та цінним листом з описом вкладення 29.11.2022, отримані Відповідачем 30.11.2022 та 01.12.2022 року відповідно).

Жодних пропозицій по суті та змісту запропонованого Позивачем до укладення договору на новий строк, або взагалі будь-якої відповіді від Відповідача не надходило.

Вважає, що відповідно до п. 7.2 договору з відповідачем вона має переважне право на укладення нового договору про надання права на експлуатацію визначеного ним майданчиком для паркування.

З огляду на вказане просить визнати укладеним на новий строк з 01.01.2023 по 31.12.2025 договір між сторонами про надання ФОП Ващенко в експлуатацію 152 (137+15) місць для паркування транспортних засобів в редакції. Викладеній у позовній заяві.

Разом з позовом Фізичною особою - підприємцем Ващенко Інною Василівною подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 року було відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Ващенко Інни Василівни про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.01.23 року, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай-транс» (вул. Закревського, буд. 21, м. Київ, 02217; ідентифікаційний код 42672969) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

11.01.2023 року через канцелярію суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2022 року, надійшли докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу третьої особи.

У судовому засіданні 26.01.2023 був присутній представник позивача, представник відповідача та третьої особи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом було поставлено на обговорення питання, щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 закрито підготовче провадження у справі №910/14587/22 та призначено справу до розгляду по суті на 23.02.2023.

13.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить повернутися зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі була направлена на юридичну адресу відповідача, проте відділенням «Укрпошти» №01054 не передано лист, в якому містилася ухвала про відкриття провадження у справі, до відділення «Укрпошти» №04073, за фактичним місцезнаходженням підприємства. З огляду на вказане зазначав, що не мав можливості належним чином подати до суду відзив на позовну заяву. Також просив прийняти відзив та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач періодично порушував строки оплати за договором, у зв`язку із чим втратив право на першочергове укладення договору.

20.02.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначав, що ненадання відповідачем рахунків, а згодом і укладення ним протиправного договору з третьою особою, не виконання відповідачем своїх обов`язків за договором позбавило позивача обов`язку здійснювати оплату за договором внаслідок його порушення самим відповідачем. Зазначає, що позивач має переважне право на укладення нового договору про надання права на експлуатацію визначеного даним договором майданчика для паркування.

У судовому засіданні 23.02.2023 розгляд справи відкладено на 09.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 виправлено описку у вступній частині ухвали Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у справі №910/14587/22 та викладено її в наступній редакції: «За позовом Фізичної особи - підприємця Ващенко Інни Василівни ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай-транс» (вул. Закревського, буд. 21, м. Київ, 02217; ідентифікаційний код 42672969), про визнання укладеним на новий строк договору».

06.03.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення відповідно до яких останній просить у позові відмовити зокрема з тих підстав, що Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» листом від 18.11.2022 року за вих. № 053/05-2990 повідомило ФОП Ващенко І.В. про те, що Підприємство не має наміру пролонгувати договір, разом з тим даний лист містить посилання на п. 7.14 Договору щодо обов`язку Позивача щодо звільнення в п`ятнадцятиденний термін майданчика для паркування (даний лист долучений позивачем до заяви про забезпечення позову арк. 33 т. 1).

06.03.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення відповідачу строку на подання доказів у справі.

У судовому засіданні 09.03.2023, суд заслухавши пояснення представників сторін протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строків на подання доказів.

Розглянувши у судовому засіданні 09.03.2023 клопотання відповідача про повернення зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 165 ГПК України передбачено право відповідача на подання відзиву на позов у встановлені судом строки. Згідно ч. 8 наведеної статті відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1-3 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, строк, встановлений законом, підлягає поновленню, у той час як строк, встановлений судом, підлягає продовженню.

В даному випадку відповідачем подано відзив на позовну заяву після закінчення строку встановленого судом, питання щодо збільшення такого строку має вирішуватись шляхом його продовження. При цьому відповідач не звертався до суду з заявою про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву до закінчення цього строку.

Обставини, зазначені відповідачем в якості неможливості подання відзиву на позовну заяву в межах встановлених судом строків в даному випадку до уваги судом не приймаються, позаяк, наявність таких причин має значення при вирішенні питання про продовження пропущеного строку, проте вказаного клопотання відповідач не заявляв.

Судом не встановлювались нові та/або додаткові строки на подання відзиву.

При цьому, суд зазначає, що пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 28.12.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, відзив на позовну заяву з додатками подано після закінчення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, встановленого судом.

Отже, відзив на позовну заяву з доданими до нього доказами підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Щодо вимог відзиву на позовну заяву щодо повернення до розгляду справи № 910/14587/22 у підготовчому засіданні господарський суд зазначає таке.

В обґрунтування необхідності переходу до стадії підготовчого провадження відповідач зазначає надання можливості відповідачу реалізувати процесуальні права, передбачені ст. 42 ГПК України.

Відповідно до ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Проте, згідно з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2019 у справі №902/271/18 та від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі №923/525/20 та постанові від 16.12.2021 у справі №910/7103/21 суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Проте відповідач не зазначив додаткові обставини, які підлягають дослідженню судом, та необхідність здійснення дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, а також враховуючи залишення судом відзиву на позовну заяву без розгляду, господарський суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог відзиву на позовну заяву щодо повернення до розгляду справи № 910/14587/22 у підготовчому засіданні.

З огляду на вказане, враховуючи залишення судом відзиву на позовну заяву без розгляду, суд не приймає й відповідь на відзив, подану представником позивача.

У судове засідання 09.03.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 09.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

04.03.2019 між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП Бойко Володимиром Анатолійовичем укладено договір ДНП - 2019-03/17 (далі - договір) про надання в експлуатацію майданчика для паркування, відповідно до умов п. 1.1 якого КП «Київтранспарксервіс» передає за плату ФОП Бойко Володимиру Анатолійовичу в експлуатацію 137 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 15 спеціальних місць для безкоштовного паркування за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Бережанська (між буд. № 9 та № 15), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1 договору майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію ФОП Бойко Володимиру Анатолійовичу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Майданчик для паркування вважається повернутим КП «Київтранспарксервіс» з експлуатації через 15 календарних днів з дати закінчення строку дії або припинення (розірвання) договору (п. 3.3 договору).

Розділом 4 договору визначено вартість та порядок розрахунків.

При цьому, відповідно до п. 4.5 договору відсутність рахунку на дату оплати, визначену п. 3.3 цього договору, не звільняє ФОП Бойко Володимира Анатолійовича від зобов`язань щодо оплати.

Відповідно до пункту 7.1. договору останній вважається укладеним та набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2021 року.

За умови належного виконання умов даного договору, ФОП Бойко Володимир Анатолійович має переважне право на укладання нового договору про надання права на експлуатацію визначеного даним договором майданчика для паркування (пункт 7.2. договору).

Пунктом 7.3. договору визначено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на 1 календарний рік.

В подальшому 30.05.2019 між КП «Київтранспарксервіс», ФОП Бойко Володимиром Анатолійовичем та ФОП Ващенко Інною Василівною укладено угоду № 9 про зміну сторони договору від 04.03.2019, в якій сторонами погоджено змінити сторону за вказаним договором, а саме з ФОП Бойко Володимира Анатолійовича на ФОП Ващенко Інну Василівну та передати останній усі права та обов`язки за договором від 04.03.2019.

Дана угода набуває чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і діє до закінчення терміну дії договору від 04.03.2019 відповідно до його умов (пункт 5 угоди № 9 від 30.05.2019).

Згідно акту приймання-передачі паркувального майданчика від 30.05.2019 КП «Київтранспарксервіс» передано ФОП Ващенко Інні Василівні та відповідно прийнято останньою в експлуатацію паркувальний майданчик на 152 машиномісць за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Бережанська (між буд. № 9 та № 15), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

У позовній заяві позивачка зазначала, що у зв`язку із відсутністю від відповідача повідомлень про припинення дії договору від 04.03.2019 згідно пункту 7.3. вона продовжила експлуатацію паркувальними місцями в силу того, що договір від 04.03.2019 автоматично продовжено на 1 календарний рік, тобто до 31.12.2022.

Зазначала, що протягом 2019-2022 років вона експлуатувала вказаний паркувальний майданчик, належним чином виконувала умови договору та сплачувала обумовлені договором платежі.

Вважає, що відповідно до п. 7.2 договору вона має переважне право на укладення нового договору про надання права на експлуатацію визначеного даним договором майданчика для паркування.

Матеріали справи містять лист позивачки на адресу відповідача від 22.11.2022, в якому остання повідомила КП «Київтранспарксервіс» про своє бажання скористатися своїм переважним правом на укладання з 01.01.2023 по 31.12.2025 нового договору на умовах, що і інші аналогічні договори, що наразі укладаються КП «Київтранспарксервіс». Також додала проект договору та акт приймання-передачі, підписані з боку ФОП Ващенко.

Вказані листи отримані відповідачем 30.11.2022 та 01.12.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Проте жодних пропозицій по суті та змісту запропонованого позивачем до укладення договору на новий строк, або взагалі будь-якої відповіді від відповідача не надійшло.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 12.07.2022 між КП «Київтранспарксервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ-ТРАНС» укладено договір № ДНП-2022/07/19 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, відповідно до пункту 1.1. якого КП «Київтранспарксервіс» передано за плату ТОВ «Скай - Транс» за плату для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Бережанська (між буд. № 9 та № 15), що включає 137 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 15 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Згідно пункту 7.2. вказаного договору від 12.07.2022 строк дії останнього становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі КП «Київтранспарксервіс» в експлуатацію ТОВ «Скай-Транс» майданчика для паркування.

Відповідно до п. 3.2 договору від 12.07.2022 акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами в термін з 12.07.2022 по 31.12.2022. У випадку не підписання сторонами акту приймання -передачі майданчика в експлуатацію даний договір вважається розірваним 01.01.2023.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Приписами статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до пункту 7.1. договору останній вважається укладеним та набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2021 року.

За умови належного виконання умов даного договору, ФОП Бойко Володимир Анатолійович має переважне право на укладання нового договору про надання права на експлуатацію визначеного даним договором майданчика для паркування (пункт 7.2. договору).

Пунктом 7.3. договору визначено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на 1 календарний рік.

Частиною 1 ст. 777 Цивільного кодексу України передбачене переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Статтею 764 Цивільного кодексу України визначено, якщо наймач, який продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Норми статті 764 Цивільного кодексу України передбачають таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

В той же час, суд зазначає, що виходячи зі змісту п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 777 ЦК України поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом.

При цьому для набуття переважного права на укладення договору на новий термін недостатнім є належне виконання орендарем своїх обов`язків за попереднім договором оренди, оскільки іншими передумовами для реалізації такого права законодавство чітко визначає необхідність досягнення сторонами домовленості щодо умов нового договору та рівність умов (пропозицій) особи, яка наділена переважним правом, з умовами (пропозиціями) іншого претендента на оренду (вказана позиція наведена у постанові Верхового Суду від 29 травня 2018 року по справі №923/854/17).

Суд зазначає, що в силу наведених норм переважне право наймача полягає у наданні йому переваги при укладенні договору оренди на новий строк перед іншими особами, а не у виключності права наймача на переукладення договору оренди.

Зі змісту статей 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 ГК України, вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

При цьому, законодавчо не встановлений початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення або зміну умов договору. Отже, в даному випадку має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» зверталося до позивача листом від 18.11.2022 №053/05-2990, в якому повідомило позивача про закінчення 31.12.2022 строку дії договору № ДНП-2019-03/17 від 04.03.2019 про надання в експлуатацію майданчика для паркування за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Бережанська (між буд. №9 та буд. №15). Також відповідач повідомив, що в подальшому не має намір пролонгувати з позивачем договір.

Таким чином, відповідачем у визначений договором термін - за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору № ДНП-2019-03/17 від 04.03.2019 було письмово попереджено позивача про припинення строку дії вказаного договору.

За таких обставин, суд зазначає, що договір № ДНП-2019-03/17 від 04.03.2019 припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами вже існував спір, зокрема, і щодо визначення строку дії договору № ДНП-2019-03/17 від 04.03.2019 у справі № 910/8700/22.

При цьому, суд зазначає, що сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк, з установленням умов за домовленістю сторін. Тобто переважне право стосується укладення нового договору найму на новий строк і з новими умовами.

Метою встановлення переважного права наймача на укладення договору є створення конструкції в цивільному законодавстві, за допомогою якої наймач матиме додаткові механізми, спрямовані на забезпечення стабільного користування річчю.

При реалізації переважного права наймача умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Переважне право орендаря може бути реалізоване за умови дотримання процедури, передбаченої вказаною нормою, й лише за наявності волевиявлення орендодавця на продовження договору.

Матеріали справи містять лист позивачки на адресу відповідача від 22.11.2022, в якому остання повідомила КП «Київтранспарксервіс» про своє бажання скористатися своїм переважним правом на укладання з 01.01.2023 по 31.12.2025 нового договору на умовах, що і інші аналогічні договори, що наразі укладаються КП «Київтранспарксервіс». Також додала проект договору та акт приймання-передачі, підписані з боку ФОП Ващенко.

Проте, у разі виявлення орендодавцем незгоди у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця щодо добросовісного користування та розпорядження власністю на власний розсуд після закінчення строку дії договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №272/441/18.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ