ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. Справа№ 910/6880/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/6880/22 (суддя Ващенко Т.М.) за позовом Приватного малого підприємства "МЛС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" про стягнення 5.395,10 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне мале підприємство "МЛС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" про стягнення 35.345,10 грн, з яких: 29.950,00 грн заборгованості за поставлений товар за договором поставки №244 від 05.01.21., 3.897,60 грн пені та 1.497,50 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з порушенням умов цього договору.

Згодом від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач повідомив про сплату відповідачем 29.950,00 грн заборгованості, та просив суд закрити провадження у справі в цій частині.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.22. прийнято заяву Приватного малого підприємства "МЛС" про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим сума позову склала 5.395,10 грн

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/6880/22 позовні вимоги задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 2.000 (дві тисячі) грн 00 коп. пені, 1.000 (одну тисячу) грн 00 коп. штрафу, 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору та 3.000 (три тисячі) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вказане рішення в частині розподілу судових витрат.

Так, за доводами скаржника, покладення на нього в повному обсязі судового збору та витрат правничої допомоги з огляду на часткове задоволення позову є неправомірним.

Крім цього, скаржник вважає, що на позивача, враховуючи часткове задоволення його позовних вимог, підлягають покладенню пропорційно до розміру цих вимог, витрати правничої допомоги відповідача, понесені ним при розгляді справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/6880/22; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань до суду не надійшло.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення місцевого господарського суду не підлягають зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем 05.01.21 було укладено договір поставки №244, за умовами якого ПП "МЛС" зобов`язався за замовленням Замовника поставити Товар, а покупець - прийняти і сплатити за Товар в розмірі і в терміни, передбачені договором.

Згідно з п. 5.2 Договору, розрахунки за поставлений Постачальником товар здійснюються протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару.

Позивач 08.02.22 поставив, а відповідач прийняв товар за накладною № 1/2 на суму 29.950,00 грн.

Останнім днем оплати цього товару було 22.02.22.

Проте, відповідачем вказана сума була сплачена лише 29.07.22. платіжним дорученням № 474 від цієї ж дати, тобто після звернення позивача до суду (28.07.22.).

Таким чином, відповідачем було сплачено вартість поставленого позивачем товару з простроченням.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 3.897,60 грн пені та 1.497,50 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з порушенням умов цього договору.

Місцевим господарським судом встановлено обставини обґрунтованості вказаних нарахувань.

Разом з тим, суд, користуючись наданими правовими підставами, визначеними у ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, зменшив розмір пені до 2.000,00 грн, а штрафу до 1.000,00 грн.

При цьому, витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України були покладені на відповідача в повному обсязі.

Крім цього, стосовно заявлених позивачем витрат правничої допомоги у розмірі 12.000,00 грн, місцевий господарський суд, враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони, а також врахувавши обґрунтовані заперечення відповідача щодо такого розміру, викладені у відзиві на позовну заяву та клопотання про зменшення таких судових витрат, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо покладення на відповідача 3.000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач оскаржує наведене судове рішення в частині розподілу судових витрат (судового збору та витрат правничої допомоги) та посилається на неправомірність покладення їх на нього в повному обсязі, враховуючи часткове задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду оскаржується в частині розподілу судових витрат, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 9 статті 129 ГПК України надає суду право покласти на сторону судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору, якщо спір виник внаслідок її неправильних дій.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує, що суму основного боргу ним було сплачено ще до моменту надходження позову до суду та відкриття провадження у справі.

Місцевий господарський суд вірно встановив, що відповідачем сума основного боргу була сплачена лише 29.07.22 платіжним дорученням № 474 від цієї ж дати, тобто після звернення позивача до суду (28.07.22).

Так, колегія суддів вказує, що згідно відбитку органу поштового зв`язку на конверті (в якому до суду надійшла позовна заява), позов було подано 28.07.22.

В свою чергу, сума основного боргу сплачена відповідачем наступного дня, тобто 29.07.22.

Обставини оплати відповідачем вказаної суми до відкриття провадження у справі жодним чином не нівелюють того, що станом на момент пред`явлення позову, основний борг не було сплачено відповідачем.

З наведеного слідує, що спір у даній справі виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.

Крім цього, зменшення позивачем позовних вимог викликано саме їх задоволенням відповідачем вже після пред`явлення позову до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим покладення на відповідача судових витрат в повному обсязі, оскільки підстави для їх пропорційного розподілу, з огляду на наведені вище обставини, відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд також не вбачає підстав для пропорційного розподілу витрат відповідача по наданню послуг правничої допомоги в суді першої інстанції, з огляду на те, що саме внаслідок його неправильних дій виник спір у даній справі.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що в оскаржуваній частині рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/6880/22 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 06.03.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук