ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

21.03.2023м. СумиСправа № 920/281/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л. розглянувши заяву від 10.03.2023 №029 Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» про забезпечення позову (вх №985 від 17.03.2023) у справі №920/281/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» (юридична адреса: вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ, 03022; поштова адреса: вул. Васильківська, буд. 34, 3-й поверх, м. Київ, 03022; код за ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Хлібодар» (вул. Садова, буд. 9, с. Салтикове, Конотопський р-н , Сумська обл., 41654; код за ),

про витребування майна

установив:

17.03.2023 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить:

1)вилучити у відповідача сільськогосподарський колісний трактор VALTRA, модель Т234А (рік виробництва - 2021, серійний номер-YK5Т234А0МS124024);

2)зобов`язати відповідача зняти з реєстрації сільськогосподарський колісний трактор VALTRA, модель Т234А (рік виробництва - 2021, серійний номер-YK5Т234А0МS124024);

3)стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 56508,84 грн (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот вісім грн 84 коп.) та заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн (одна тисяча триста сорок дві грн 00 коп.), що здійснені позивачем.

17.03.2023 разом із позовом позивачем подана заява від 10.03.2023 №029 про забезпечення позову щодо витребування майна (вх №985), в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на сільськогосподарський колісний трактор VALTRA, модель Т234А (рік виробництва - 2021, серійний номер - YK5T234A0MS124024).

Подана заява обґрунтована позивачем тим, що в позовній заяві, позивач просить вилучити у ТОВ «Аграрна фірма «Хлібодар» майно - сільськогосподарський колісний трактор VALTRA, модель Т234А (рік виробництва - 2021, серійний номер - YK5T234A0MS124024) (далі обладнання), який було отримано відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №АС1001 від 08.10.2021, укладеного між сторонами спору.

07.12.2022 заявник згідно з умовами зазначеного договору звертався до відповідача з вимогою про повернення обладнання в зв`язку з порушенням відповідачем встановленого додатковою угодою №02 від 14.02.2022 до договору купівлі-продажу №АС1001 від 08.10.2021 терміну оплати за поставлене обладнання, який сплив 04.03.2022, і борг на момент звернення з зазначеною вимогою склав 3401841,95 грн, в т.ч. ПДВ - 566973,67 грн, що є гривневим еквівалентом 87710,93 євро. 29.12.2022 на отриману вимогу відповідач надав позивачу відповідь, в якій відповідач зобов`язався повністю викупити обладнання та останнє по факту не повернув. З моменту пред`явлення вимоги до дати подання позову будь-яких інших платежів на погашення боргу від відповідача не надходило, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом та заявою про забезпечення позову.

Заявник вважає за потрібне забезпечити позов, ціна якого складає 3588322,80 грн (ціна обладнання), шляхом накладення арешту на майно (обладнання), що є предметом позову, оскільки в провадженні Господарського суду Сумської області є справи №920/1010/22, №920/12/23, №920/50/23, відповідачем в яких є ТОВ «АФ «Хлібодар» та наявний великий ризик відчуження обладнання покупцем (відповідачем в позові) на користь третіх осіб і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо повернення обладнання покупцем заявнику.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання такого рішення.

Відповідно до частини першої статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19 та від 25.09.2020 у справі № 925/77/20).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Отже, накладення арешту в межах ціни позову на майно відповідача, що належить або підлягають передачі або сплаті заявнику/позивачу і знаходиться у відповідача чи в інших осіб, є одним із визначених законом способів забезпечення позову.

Ураховуючи положення статей 136, 137 ГПК України та предмет позову в цій справі, суд зазначає, що за своїм юридичним змістом заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення збереження існуючого становища на момент подання заяви про забезпечення позову і на весь час розгляду спору судом з метою недопущення ситуації, коли виконання судового рішення буде утрудненим або взагалі неможливим.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Запропонованим позивачем забезпеченням у вигляді арешту майна, що є предметом спору, дотримано, на думку суду, вимогу щодо його адекватності заявленим вимогам та принцип збереження балансу інтересів сторін у здійсненні їх господарської діяльності.

Суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно відповідає предмету позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, має тимчасовий характер, спрямоване на забезпечення "status quo" до остаточного вирішення спору.

Суд погоджується з доводами заявника стосовно того факту, що за результатом розгляду господарських справ №920/1010/22 (знаходиться в провадженні), №920/12/23 (прийняте рішення судом першої інстанції про задоволення позову), №920/50/23 (знаходиться в провадженні), відповідачем в яких є ТОВ «АФ «Хлібодар», існує реальний ризик, як відчуження обладнання покупцем (відповідачем в позові) на користь третіх осіб, так і накладення арешту в межах виконавчих проваджень, у зв`язку з чим суд вважає вимоги заявника правомірними в частині накладення арешту на обладнання, водночас без обмеження права користування відповідача зазначеним обладнанням.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме майно, що є предметом спору, передбачені п.1 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України та не суперечить положенням частин 5-7, 10-12 вказаної статті.

Забезпечення позову без обмеження права відповідача користування об`єктом забезпечення сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та унеможливить невиконання чи ускладнення виконання рішення суду за умови задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи викладене, суд не зазначає у постановленій ухвалі про час, до якого діятимуть відповідні заходи забезпечення, зокрема - до набрання рішенням законної сили, а роз`яснює час їх дії відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного, суд, надавши оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову у справі № 920/281/23.

Відповідно до частини шостої статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235, 254-256 ГПК України, суд

постановив:

1. Частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» від 10.03.2023 №029 про забезпечення позову (вх №985 від 17.03.2023) у справі №920/281/23.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на сільськогосподарський колісний трактор VALTRA, модель Т234А (рік виробництва - 2021, серійний номер - YK5T234A0MS124024) без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Хлібодар»» (вул. Садова, буд. 9, с. Салтикове, Конотопський р-н , Сумська обл., 41654; код за ) на користування зазначеним рухомим майном.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

4. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

7. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (частина восьма статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

9. Оригінал ухвали надіслати позивачу, належним чином засвідчену копію відповідачу.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» (юридична адреса: вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ, 03022; поштова адреса: вул. Васильківська, буд. 34, 3-й поверх, м. Київ, 03022; код за

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Хлібодар»» (вул. Садова, буд. 9, с. Салтикове, Конотопський р-н , Сумська обл., 41654; код за )

Ухвалу складено та підписано 21.03.2023.

Суддя В.Л. Котельницька